Дата документу  Справа № 336/3998/25 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №336/3998/25     Головуючий в 1 інст. Петренко Л.В.
Провадження №33/807/154/26     Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), - адвоката Михайлова Д.О., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника-адвоката Михайлова Д.О. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, 
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду,  ОСОБА_1 29 квітня 2025 року о 00 год. 42 хв. в с. Таврійське (Кірове), вул. Гагаріна, буд. 1, керував транспортним засобом ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу відмовився, від додаткового огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом залишення автомобіля на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Михайлов Д.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що має місце порушення працівником поліції профільної інструкції щодо безперервності і ведення відео зйомки, що унеможливило здійснити перевірку наявних в матеріалах справи доказів, зібраних працівниками поліції.
У зв`язку із вищевказаними порушеннями, на думку апелянта, неможливо встановити, коли саме та чи взагалі складались акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення.
За таких обставин, додані до матеріалів справи диск, акт огляду та направлення є неналежними та недопустимим доказами. 
Згідно наявного відеозапису на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся. Він неодноразово наголошував на тому, що є діючим військовослужбовцем і наполягав дочекатись свого командира, який вже їхав на місце події, для отримання від нього вказівок, оскільки дії ОСОБА_1 , як діючого військовослужбовця повинні бути узгоджені з безпосереднім керівництвом.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  не з`явився, захисник останнього – адвокат Михайлов Д.О. зазначив про обізнаність  ОСОБА_1  про день, час та місце судового засідання, вказав про можливість розгляду справи апеляційним судом за відсутності  ОСОБА_1 , та про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та  ОСОБА_1 .
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі  ОСОБА_1 , який в попередніх судових засіданнях надавав свої пояснення щодо обставин справи та підтримував доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), - адвоката Михайлова Д.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2025 року серії ЕПР 1 №314687, в якому зафіксовано обставини вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 29 квітня 2025 року о 00 год. 42 хв. в с. Таврійське (Кірове), вул. Гагаріна, буд. 1, керував транспортним засобом ВАЗ 2110, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу відмовився, від додаткового огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, огляд за допомогою алкотестеру Alcotest-6810 ARBL не проводився у зв`язку з відмовою, відмова від проходження зафіксована на відео з нагрудного відеореєстратора;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 квітня 2025 року, в якому зазначено, що в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, спец. технічний засіб не застосовувався у зв`язку з відмовою водія від огляду;
- відеозаписом, що доданий до протоколу, який підтверджує обставини, викладені в протоколі.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення  ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Як убачається з оскаржуваної постанови  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Захисник Михайлов Д.О. просив закрити справу за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки огляд проведено з порушенням вимог чинного законодавства, відеозапис є недопустимим доказом. 09 липня 2025 року захисник надав додаткові пояснення у справі та клопотання.
В судовому засіданні захисник заявив клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

При апеляційному розгляді справи захисник – адвокат Михайлов Д.О. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі. 
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді справі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Перевіряючи доводи захисника-адвоката Михайлова Д.О., викладені в апеляційній скарзі, про те, що відеозапис події здійснювався працівниками поліції не безперервно, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
З матеріалів справи убачається, що відеофіксація працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».
Апеляційним судом встановлено, що вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, відтак є належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
В той же час, під час перегляду відеозапису в ході апеляційного розгляду встановлено, що цим відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції зупиняють транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , повідомляють йому причину зупинки. ОСОБА_1 не оспорював факту керування автомобілем, пояснив, що вживав горілку, просив поліцейський обійтися без складання протоколу та вирішити все на місці, на що останнього попередили про кримінальну відповідальність. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права. З відеозапису убачається, що поведінка ОСОБА_1 свідчила про ухилення останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу. В подальшому працівником поліції водію було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився, після чого, останнього повідомлено про складання стосовно нього протоколу.
Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Той факт, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що є діючим військовослужбовцем і наполягав дочекатись свого командира, який, з його слів, вже їхав на місце події, для отримання від нього вказівок, не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.
Посилання захисника на те, що з відеозапису неможливо встановити, коли саме та чи взагалі складались акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення, самі по собі не свідчать про наявність будь-яких порушень з боку працівників поліції.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи апелянта про протилежне є безпідставними та суперечать фактичним обставинам справи.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч.  ОСОБА_1  у встановленому законом порядку не спростовано.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку  ОСОБА_1  також не звертався.
Отже, вина  ОСОБА_1  підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Доводи сторони захисту про порушення в цьому випадку порядку огляду, встановленого ст.266-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 керував не військовим транспортним засобом, а таким, що належить фізичній особі. Об`єктивні відомості про те, що останній на час зупинки транспортного засобу працівниками поліції виконував службове завдання, в матеріалах справи відсутні. 
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Михайлова Д.О. залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2025 року щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева