СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
ун. № 759/13788/25
пр. № 2/759/1219/26
10 червня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Твердохліб Ю.О.
за участю секретаря судових засідань Жиглій Є.В.
представника позивача Лаєнка П.П.,
розглянувши відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі спадкоємців,-
в с т а н о в и в:
У червні 2025 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просило стягнути з відповідачів в межах вартості прийнятого у спадщину майна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року № 1127941000 в розмірі 6 310,29 дол. США у рівних частках з кожного по 2 103,43 дол. США, стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3 930,57 грн.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року № 11127941000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 35 000,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти на умовах, вказаних у кредитному договорі (п. п. 1.1.-1.2 кредитного договору).
Також між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки від 14 березня 2007 року № 49689, за яким ОСОБА_4 передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Одночасно з укладенням договорів були зареєстровані заборона відчуження та обтяження іпотекою. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 
20 вересня 2014 року банк направив претензію спадкоємцям померлого до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори.
Згідно з інформацією, наданою Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою у листі від 24 вересня 2014 року № 3086/01-16, спадкова справа заведена за № 493/2014, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, вимога банку залучена до спадкової справи та спадкоємці будуть ознайомлені з нею при їх зверненні до нотаріальної контори.
Також відповідно до листа тієї ж нотаріальної контори від 17 лютого 2017 року № 519/02-14 станом на цю дату свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 
Станом на грудень 2023 року спадкоємців померлого не виявлено.
25 грудня 2023 року AT «УкрСиббанк» звернулося до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 07 липня 2014 року та подало клопотання про витребування спадкової справи.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 29 травня 2024 року у справі № 754/97/24 заява AT «УкрСиббанк» про визнання спадщини відумерлою залишена без розгляду. Ухвала суду розміщена, підписана та сформована (отримана) засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 31 грудня 2024 року і забезпечено надання загального доступу 01 травня 2025 року.
Суд у справі № 754/97/24 встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Згідно з даними КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» від 30 липня 2014 року, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07 червня 2007 року до дня смерті.
За цією ж адресою станом на час смерті ОСОБА_4 були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 13 березня 2008 року по теперішній час), та син ОСОБА_3 (з 03 жовтня 2006 року по теперішній час). 
Зі змісту витребуваної судом у справі № 754/97/24 копії матеріалів спадкової справи від 31 липня 2014 року № 493/2014 щодо майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що вона заведена за заявою сина померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач зазначив, що діти померлого, як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину після смерті свого сина, оскільки станом на час його смерті були зареєстровані із ним за однією адресою, що дозволяє спадкоємцям не звертатись із окремою заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, і матеріали спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 свідчать про те, що спадкоємці із заявами про відмову від прийняття спадщини не звертались. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Таким чином, у померлого ОСОБА_4 є законні спадкоємці, які прийняли спадщину.
Таким чином, з матеріалів судової справи № 754/97/24 банку стало відомо про наявність спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Матеріали спадкової справи не містять заповіту та письмових відмов від прийняття спадщини, тому можливо виснувати, що відповідачі прийняли спадщину у рівних частках, а саме по 1/3 частці кожен.
Після смерті ОСОБА_4 залишилося нерухоме майно та непогашена заборгованість за кредитним договором.
Станом на 17 червня 2025 року заборгованість за кредитним договором складає 6 310,29 дол. США 
Спадкоємці вимоги банку не задовольнили, заборгованість не погасили.
Вважає, що позивач має право вимагати стягнення зі спадкоємців в межах вартості, прийнятого у спадщину майна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року № 11127941000 у загальному розмірі 6 310,29 дол. США у рівних частках з кожного , а саме: з ОСОБА_1 у розмірі 2 103,43 дол. США, з ОСОБА_2 у розмірі 2 103,43 дол. США, з ОСОБА_3 - 2 103,43 дол. США.
Процесуальні дії
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а. с. 69-70 т. 1).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено у справі підготовче судове засідання на 09 вересня 2025 року (а. с. 108-109 т. 1).
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 травня 2026 року о 14:00 год. (а. с. 186-189).
В судовому засіданні предсатвнки позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх з підстав, виклдаених у позовній заяві.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази в справі у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року № 11127941000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 35 000,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти на умовах, вказаних у кредитному договорі (п. п. 1.1.-1.2 кредитного договору, а. с. 18-31).
14 лютого 2009 року, 12 лютого, 15 березня 2010 року укладено додаткові угоди № 1, 2, щодо зміни графіка повернення кредиту, щодо зміни процентної ставки (а. с. 32-40).
14 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки від 14 березня 2007 року № 49689, за яким ОСОБА_4 передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 41-45).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 жовтня 2024 року на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване обтяження - іпотеку (а. с. 46).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 липня 2014 року серії НОМЕР_1 (а. с. 47, 124).
Згідно з інформацією, наданою Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою у листі від 24 вересня 2014 року № 3086/01-16, спадкова справа заведена за № 493/2014, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, вимога банку залучена до спадкової справи та спадкоємці будуть ознайомлені з нею при їх зверненні до нотаріальної контори (а. с. 48).
У листі від 17 лютого 2017 року № 519/02-14 Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора повідомила, що свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не видавала (а. с. 49, 50, 51,т 149).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 29 травня 2024 року у справі № 754/97/24 заяву AT «УкрСиббанк» про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду (а. с. 52).
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 09 вересня 2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09 вересня 2006 року серії НОМЕР_2 (а. с. 56, 142).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 січня 1983 року серії НОМЕР_3 (а. с. 57).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 листопада 2006 року серії НОМЕР_4 (а. с. 58, 138).
Згідно з випискою за кредитним договором, заборгованість станом на 17 червня 2025 року становить 6 310,29 дол. США (а. с. 59).
У довідці розрахунку заборгованості за кредитом зазначено, що станом на 17 червня 2025 року заборгованість за кредитом становить 6 310,29 дол. США., за процентами, пенею - 0 (а. с. 60-67).
Спадкова справа № 493/2014 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена 31 липня 2014 року (а. с. 121).
31 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 (а. с. 122).
ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07 червня 2007 року до дня смерті, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» від 30 липня 2014 року № 2765 (а. с. 123 зворот).
15 вересня 2014 року вих. № 30-91/2281 АТ «УкрСиббанк» звернулося до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із претензією та просило довести до відома усіх спадкоємців померлого ОСОБА_4 щодо наявності заборгованості у розмірі 6 316,84 дол. США та повідомити банк про коло спадкоємців (а. с. 128).
10 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття нею та ОСОБА_3 спадкового майна після смерті чоловіка та батька ОСОБА_4 (а. с. 136).
Згідно з даними КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» від 03 грудня 2014 року № 1123, за адресою: АДРЕСА_1 станом на час смерті ОСОБА_4 були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 13 березня 2008 року по теперішній час) та син ОСОБА_3 (з 03 жовтня 2006 року по теперішній час, а. с. 136 зворот).
14 березня 2007 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 139, 140).
У ОСОБА_4 у ПАТ «Державний ощадний банк» були вклади у розмірі 3 646,76 грн (№ НОМЕР_7), а також у розмірі 86,10 грн (№ 91551/15024, а. с. 143).
14 грудня 2005 року державний нотаріус видав свідоцтво на майно спадкоємця ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_2 , в рівних долях ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а. с. 145).
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 036775 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (а. с. 147).
Вирішуючи справу суд має визначити вид спірних правовідносин між сторонами, обрати норму права, що їх регулює та правильно застосувати її.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Тлумачення статті 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року в справі № 758/8549/15-ц (провадження № 61-8438св18)).
Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (стаття 1282 ЦК, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18) зроблено висновок, що: «відповідно до структури ЦК України у книзі першій, розділу І «Основні положення», у статті 16 визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами. Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. 
Ані зі змісту, ані з системного аналізу наведеного правила у зв`язку з іншими нормами ЦК України Верховний Суд не має правових підстав зробити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим. Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося».
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) вказано, що «задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що має місце порушення права позивача на своєчасне отримання кредитних коштів, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 зобов`язань, а сам обов`язок по поверненню кредитних коштів не є нерозривно пов`язаним з особою померлого боржника, відповідачі є спадкоємцями, розмір заборгованості за договором не перевищує вартість спадкового майна. Крім того, суди вірно вказали, що ПАТ «Альфа-Банк» дізнався про відкриття спадщини лише після свого звернення у лютому 2016 року до суду першої інстанції із позовними вимогами про стягнення з померлого боржника заборгованості, а тому не пропустило строк, встановлений статтею 1281 ЦК України».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 645/6151/15-ц (провадження № 14-99цс21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 1282 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У наведеній нормі передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимог. Разом з тим зазначена норма не конкретизує способів звернення стягнення на майно та не передбачає можливості звернути стягнення на майно, отримане спадкоємцями, шляхом визнання на нього права власності за кредитором, а лише встановлює обов`язок суду в разі пред`явлення відповідного позову та доведення його підстав звернути стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22) вказано, що: «7.3. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98)).
Невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109))».
У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) вказано, що: «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 , а тому зобов`язані задовольнити вимогу кредитора зі сплати боргу в межах вартості спадкового майна.
З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» про стягнення боргу кредитором зі спадкоємців підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у рішенні від 17 січня 1970 року у справі Delcourt v. Belgium (заява № 2689/65) Європейський суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення». У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі Bellet v. France (заява № 23805/94,) Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Щодо судових витрат
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статей 133, 141 ЦПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1 310,19 грн з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі спадкоємців задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» в межах вартості прийнятого у спадщину майна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року № 1127941000 в розмірі 6 310,29 доларів США у рівних частках з кожного по 2 103,43 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» по 1 310,19 грн судового збору з кожного.
За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Інформація про учасників:
Позивач: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», код ЄДРПОУ 09807750, адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12.
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 ;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складений та підписаний 22.06.2026.

Суддя Ю.О. Твердохліб