К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року місто Київ

справа № 369/12656/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/4783/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2025 року, ухваленого під головуванням судді Пінкевич Н.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Променада» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в :
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал», ТОВ «ЖК «Променада» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів.
Позов обгрунтовано тим, що 30 червня 2021 року між нею та ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент кепітал» укладено договір купівлі-продажу деривативу № 274-3-Д, а саме щодо квартири - одне житлове приміщення в об`єкті будівництва (Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків та паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , черги ІІ, III черга III), яке стане об?єктом нерухомості після реєстрації права власності на нього в порядку, визначеному чинним законодавством України, та має наступні проектні характеристики: будівельний номер: 274, будинок 3, поверх 12, проектна загальна площа 39,02 кв.м.
Згідно з договором №274-3-Д, продавець ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал», зобов`язується передати покупцеві ОСОБА_1 , а покупець зобов`язується прийняти й оплатити дериватив у розмірі: 526 379,80 грн.
Підтвердженням права покупця на дериватив є акт прийому-передачі деривативу, який підписується сторонами в момент укладання цього Договору.
Актом прийому - передачі деривативу від 24 грудня 2021 року ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал» передав покупцю форвардний контракт №273-3-Д від 30 червня 2021 року, який було укладено між продавцем - ТОВ «Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал», та ТОВ «ЖК Променада», що є предметом Договору купівлі - продажу деривативу (форвардний контракт). У п. 2 вказаного Акту приймання-передачі визначено, що зобов?язання покупця повністю виконане перед ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал» і ціну Деривативу сплачено повністю у сумі 526 379,80 грн.
24 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК Променада» на виконання форвардного контракту №274-3-Ф, укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № Ч4 274-3.
Відповідно до умов Договору Ч4 274-3, ТОВ «ЖК Променада» продав, а покупець - ОСОБА_1 , придбала майнові права на об?єкт нерухомості, передні характеристики якого, встановлені у специфікації - Додаток № 1 до Договору Ч4 274-3. Об?єкт нерухомості розташований: АДРЕСА_2 ; Кількість кімнат:1; Поверх: 12; Проектна загальна площа: 39,02 кв.м. 
Розділом 5 Договору Ч4 274-3 визначено вартість (ціну) і умови розрахунків. Відповідно п. 5.1 вартість майнових прав на Об?єкт за даним договором становить 398 004 грн., в тому числі ПДВ 66 334 грн. Згідно п. 5.2 Договору, вартість майнових прав на об?єкт, має бути сплачена Покупцем згідно Додатку 2.
Проте, ТОВ «ЖК Променада», так і не розпочало будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та станом на час звернення до суду, не здійснюють будівництво об`єкта нерухомості. Будівельний котлован призначений під будівництво житлового об?єкта нерухомості, почали засипати, що вказує на те, що відповідач ТОВ «ЖК «Променада», не має намірів будувати об?єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи те, що сторонами за договором купівлі-продажу майнових прав, було погоджено запланований термін здачі об?єкта будівництва в експлуатацію - четвертий квартал 2023 року, а складання акту прийому-передачі майнових прав, не пізніше ніж через 120 днів, після здачі об?єкта будівництва в експлуатацію, сторони не укладали додаткових угод, про зміну погоджених термінів, відповідачі завдали їй шкоди, за якою вона значною мірою позбавлена права того, на що розраховувала, укладаючи договір купівлі-продажу майнових прав на житлове приміщення, та Договору купівлі-продажу деривативу, а саме: отримати у власність житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_3 .
Внаслідок невиконання відповідачем, ТОВ «ЖК «Променада» зобов`язань за договором купівлі - продажу майнових прав № Ч4 274-3 від 24.09.2021 року, з будівництва житлового будинку, позивач зазнала моральних страждань, так як не може отримати у власність житло, на яке розраховувала.
Посилаючись на наведене, позивач просила суд:
розірвати договір № 274-3-Д купівлі-продажу деривативу, укладений 30 червня 2021 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал» та ОСОБА_1 ;
стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал» на користь ОСОБА_1 , сплачені грошові кошти за договором №274-3-Д купівлі-продажу деривативу, укладеним 30 червня 2021 року у сумі 526 379,80 грн., збитки у вигляді інфляційного знецінення грошових коштів у сумі 199 054,71 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.;
розірвати договір купівлі - продажу майнових прав № Ч4 274-3, укладений 24 вересня 2021 року між ТОВ «ЖК Променада» та ОСОБА_1 ;
стягнути з ТОВ «ЖК Променада» на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти за договором купівлі - продажу майнових прав №Ч4 274-3, укладеним 24 вересня 2021 року, у сумі 219 974,26грн., збитки у вигляді інфляційного знецінення грошових коштів у сумі 81 620,40 грн. та пеню за неналежне виконання умов договору купівлі - продажу майнових прав № Ч4 274-3 від 24 вересня 2021 року, в розмірі 468 544,62 грн. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмен Кепітал», ТОВ «ЖК Променада» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів - задоволено частково.
Розірвано договір N? 274-3-Д купівлі-продажу деривативу, укладений 30 червня 2021 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал» та ОСОБА_1 .
Стягнуто з ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент кепітал» на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти за договором № 274-3-Д купівлі-продажу деривативу, укладеним 30 червня 2021 року у сумі 526 379, 80 грн. 
Розірвано договір купівлі - продажу майнових прав № Ч4 274-3, укладений 24 вересня 2021 року між ТОВ «ЖК Променада» та ОСОБА_1 .
Стягнуто з ТОВ «ЖК Променада» на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти за договором купівлі - продажу майнових прав № Ч4 274-3, укладеним 24 вересня 2021 року, у сумі 219 974,26грн. 
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат, пені та моральної шкоди на основі невирішених у позасудовому порядку питань та взаємних претензій сторін, є неправильним. Навіть якщо сторони мали взаємні претензії, це не означає автоматичного скасування їхньої відповідальності за порушення договору.
Вказує, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи, зокрема: відповідач, ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмен Кепітал», жодних претензій до ОСОБА_1 , не заявляв, ні в період до звернення позивача до суду, ні під час розгляду справи судом; відповідач, ТОВ «ЖК Променада», в період до звернення позивача до суду із позовною заявою, жодних претензій до ОСОБА_1 , не заявляв. Позивач звернулася до суду із позовом - 29.07.2024 року. 28.10.2024 року, від ТОВ «ЖК Променада» надійшов лист повідомлення про розірвання договору купівлі - продажу майнових прав, який було укладено 24 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК Променада». В листі - повідомленні, ТОВ «ЖК Променада», повідомляє про розірвання договору в односторонньому порядку з підстав порушення ОСОБА_1 виконання п.5.2 Договору, яке полягає у тому, що на виконання умов договору було сплачено лише частину коштів, а саме - 219 974, 26 грн. Отже, відповідач, ТОВ «ЖК Променада», надіслав лист - повідомлення про розірвання договору купівлі - продажу майнових прав від 24 вересня 2021 року, після того, як ознайомився зі позовною заявою і змістом позовних вимог. Вважає, що в обставинах даної справи, зважаючи на предмет позову, така поведінка відповідача, свідчить про штучне створення виправдувальних доказів, скерованих на створення хибного уявлення суду про дійсно існуючі відносини між сторонами і характер спірних правовідносин. Зазначене, свідчить про те, що відповідач, ТОВ «ЖК «Променада», жодних претензій до ОСОБА_1 , до звернення позивача до суду із позовною заявою у цій справі, не заявляло, що підтверджується матеріалами справи.
Посилається на те, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд не урахував, що якщо обидві сторони договору допустили порушення своїх зобов`язань (наприклад, одна сторона порушила строки будівництва, а інша - строки оплати), це є обставинами, які суд може врахувати при вирішенні питання про застосування заходів відповідальності, таких як пеня чи штрафні санкції, натомість це не є підставою для відмови в застосуванні заходів відповідальності до сторони, яка навіть не приступила до виконання своїх зобов`язань за договором. При цьому, враховуватися зазначені обставини судом мають із застосуванням принципу пропорційності та справедливості, з врахуванням того, що позивач виконала свої зобов`язання на 80 відсотків, натомість будівництво будинку навіть не було розпочато і не розпочато на теперішній час. Так, припинення покупцем здійснення платежів є правомірним кроком та не вважатиметься порушенням договору з його боку, якщо забудовник не розпочав будівництво у строки, передбачені договором.
Зауважує, що враховуючи обставини щодо значного порушення строків будівництва, грошових коштів, що були сплачені знецінення на виконання умов договору № 274-3-Д купівлі-продажу Деривативу, укладеним 30 червня 2021 року грошові кошти у сумі 526379,80 грн, та сплачені на виконання договору купівлі - продажу майнових прав № Ч4 274-3 від 24 вересня 2021 року на суму 219557,72грн., в своєї сукупності є істотними порушеннями відповідачами умов відповідних договорів купівлі-продажу майнових прав та договору купівлі продажу деривативу. Зазначене свідчать про те, що позивачу було завдано такої шкоди, за якої вона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав та Договору купівлі продажу деривативу, а саме: отримати у власність об`єкт нерухомості. Таким чином, фактично досягти мети задля якої укладалися Договори неможливо.
Оскільки відповідачі грубо порушили свої зобов`язання, тому вважає позовні вимоги в частині завдання моральної шкоди, є обґрунтованими.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ЖК Променада» просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції в частині незадоволених вимог є обгрунтованими, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «ЖК Променада» - Домітращук А.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 30 червня 2021 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестмент кепітал» укладено договір купівлі-продажу деривативу N? 274-3-Д.
Відповідно до ст. 1 договору купівлі-продажу деривативу № 274-3-Д «Дериватив» - форвардний контракт, який визначено в п. 2.1 цього Договору, який являє собою двосторонню угоду, що засвідчує зобов`язання ТОВ «ЖК Променада» продати майнові права на Квартиру у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією такого продажу під час укладення форвардного контракту.
Квартира - одне житлове приміщення в об?єкті будівництва (Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків та паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , черги ІІ, III черга III), яке стане об?єктом нерухомості після реєстрації права власності на нього в порядку, визначеному чинним законодавством України, та має наступні попередні проектні характеристики: будівельний номер: АДРЕСА_4 , проектна загальна площа: 39,02 м.кв., кількість кімнат: 1.
Згідно із п. 2.1 ст. 2 договору № 274-3-Д купівлі-продажу деривативу, продавець (ТОВ Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал»), зобов?язується передати покупцеві ( ОСОБА_1 ), а покупець зобов?язується прийняти й оплатити Дериватив з наступними характеристиками: назва деривативу - форвардний контракт; номер деривативу - N? 274-3-Ф; вид деривативу - з поставкою базового активу; форма існування - документарна; продавець за Форвардним контрактом - ТОВ «ЖК Променада» ідентифікаційний код за ЄДРПОУ: 44134334; дата укладення деривативу - 30.06.2021 рік; базовий актив Деривативу - майнові права на квартиру; термін виконання Деривативу - 30 червня 2024 рік (або до цієї дати); Дата реєстрації на Товарній біржі - 30 червня 2021 рік; кількість штук - 1.
Згідно п.2.2 договору №274-3-Д, на дату укладання цього догвоору, Дериватив належить Продавцеві. З укладанням цього Договору всі права та обов?язки, які Продавець має за Деривативом, повністю, безумовно та без винятків переходять до Покупця відповідно до умов Договору.
Відповідно до статті 3 договору № 274-3-Д встановлено, що на дату укладання Договору Сторони визначили Ціну Договору у розмірі 526 379,80 грн., без ПДВ відповідно до п. 196.1.1 статті 196 ПК України, які покупець сплачує у безготівковій формі шляхом перерахування платежу згідно Додатку 1 до цього договору.
Пунктом 1 Додатку N?1 до Договору купівлі - продажу Деривативу N? 273-3-Д від 30 червня 2021 року, визначено, що Ціна Договору має бути сплачена покупцем наступним чином: 80 000,00 грн. - до 01 жовтня 2021 року; 446 379,80 грн. - до 09 листопада 2021 року.
На виконання умов Договору 272-3-Д від 30.06.2021 року, позивачем було здійснено платежі на рахунок ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал»: 80 000,00 грн. - 24.09.2021 р. (квитанція N? 58390612); 446 379,80 грн. - 08.11.2021 року (платіжне доручення 1).
24 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК Променада» на виконання форвардного контракту N?274-3-Ф, укладено Договір купівлі-продажу майнових прав N? Ч4 274-3.
Відповідно до умов Договору № Ч4 274-3, ТОВ «ЖК Променада» продав, а покупець - ОСОБА_1 , придбав майнові права на Об?єкт нерухомості, попередні характеристики якого, встановлені у специфікації - Додаток N? 1 до Договору Ч4 274-3.
Специфікацією (Додаток N?1 до Договору № Ч4 274-3) визначено характеристики Об?єкту нерухомості:
Об?єкт нерухомості розташований: Київська область, Києво - Святошинський район, м. Вишневе, вул. Л. Українки, 62, будинок N? 3 квартира N? 274; Кількість кімнат:1; Поверх: 12; Проектна загальна площа: 39,02 кв.м.
Розділом 5 Договору № Ч4 274-3 визначено вартість (ціну) і умови розрахунків. Відповідно п.5.1 - вартість майнових прав на Об?єкт за даним Договором становить 398 004 грн., в тому числі ПДВ - 66 334 грн. Згідно п. 5.2 Договору, вартість майнових прав на Об?єкт, має бути сплачена Покупцем згідно Додатку 2.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що наявні правові підстави для розірвання договору № 274-3-Д купівлі-продажу деривативу від 30 червня 2021 року, договору № Ч4 274-3 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24 вересня 2021 року в судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України та стягнути сплачені на виконання зазначених договорів позивачем грошових коштів у повному обсязі, зважаючи на порушення відповідачами строків будівництва. Разом з тим, зважаючи, що сторони не вирішили питання про розірвання договорів у позасудовому порядку, а також враховуючи, що кожна із сторін мала претензії до іншої (як порушення строків будівництва, так і строки сплати коштів, порядок повернення грошових коштів, тощо), суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат, пені та моральної шкоди.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, пені та моральної шкоди.

Щодо стягнення пені, нарахованої відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У частині першій статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина першої статті 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положення частини першої статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).
Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України).
Звертаючись до суду із цим позовом, позивачка посилалася на порушення відповідачем строку введення будинку в експлуатацію, яке було заплановано на 2-й квартал 2021 року, а тому вважала, що має право на стягнення з нього пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Верховний Суд зауважує, що приписи статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Поряд з цим, продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації (пункт 18 частини першої статті 1 зазначеного закону).
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 21 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).
У зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, а у зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками, тобто споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її виконання.
Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до частини першої статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності.
Зміст договору купівлі-продажу № Ч4 274-3 від 24 вересня 2021 року дозволяє дійти висновку про те, що між сторонами не виникло правовідносин з надання послуг або виконання робіт, предметом договору були майнові права на квартиру. Зі змісту договору не вбачається, що відповідач здійснював будівельні роботи з будівництва житла для позивача або виступав замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку.
Враховуючи те, що за договором купівлі-продажу відповідач не брав на себе зобов`язань виконати певні будівельні роботи чи надати певні послуги позивачу, не є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку та не має повноважень на прийняття спірного будинку в експлуатацію, строк введення будинку в експлуатацію є орієнтовним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача, яке виступає продавцем майнових прав у спірних правовідносинах, до відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг).
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 березня 2024 року у справі № 759/9026/21 (провадження № 61-10154сво22) та такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 369/10606/17, від 15 червня 2022 року у справі № 711/1032/21, від 25 березня 2024 року у справі № 759/9026/21.
Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині грунтуються на невірному тлумаченні норм, які підлягають до застосування у даних спірних правовідносинах.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22, провадження № 61-1382сво23).
За своєю суттю зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, провадження № 61-18013сво18).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, провадження № 61-1132св22).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі № 761/26091/23, провадження № 61-10998св24).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі
№ 477/874/19, провадження № 14-24цс21).
Отже, з огляду на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди протиправними діями відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал», а також враховуючи, що враховуючи, що кожна із сторін мала претензії до іншої (як порушення строків будівництва, так і строки сплати коштів, порядок повернення грошових коштів, тощо), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодування позивачу моральної шкоди.
Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд, не враховуючи обставин справи та факту завдання позивачу моральної шкоди бездіяльністю відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Інвестмент Кепітал», дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

Щодо стягнення інфляційних збитків
У статті 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Так боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов`язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов`язань.
В силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.
Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.
Тобто порушенням грошового зобов`язання є невиконання боржником обов`язку сплатити грошові кошти.
Обов`язок щодо прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію не є грошовим зобов`язанням.
Врахувавши зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат від простроченої суми.
Суд першої інстанції достатньо повно встановив фактичні обставини справи, визначився з характером спірних правовідносин та предметом пред`явленого позову, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права та з урахуванням наданої обґрунтованої правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, дійшов мотивованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені, збитків та моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та моральної шкоди - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2025 року в частині незадоволених позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та моральної шкоди - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 червня 2026 року.

Головуючий:

Судді: