ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/16750/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 одноразової грошової винагороди; зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав із Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, який набрав чинності 20.09.2023.
Контракт укладений позивачем у віці 22 повних роки.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22.04.2024 №448 старший солдат ОСОБА_1 31.03.2024 одержав: поєднане вогнепально-осколкове поранення грудей та кінцівок. Сліпе непроникаюче поранення грудної клітки праворуч. Наскрізне поранення лівого плечового поясу з переломом акроміального відростку лопатки, акроміального кінця ключиці, багатоуламовим перелом проксимального епіметадіафізу лівої плечової кістки. Сліпі поранени м?яких тканин обох стегон лівої гомілки. За обставин: 31.03.2024 о годині 12 хв., під час ворожого ракетного обстрілу вогневої позиції 2 зенітної ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 біля населеного пункту Костянтівка Зміївської міської громади Чугуївського району Харківської області. Поранення отримав під час виконання службових обов?язків, пов?язаних із захистом Батьківщини. Перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). У стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння не перебував та не мав намір заподіяти собі навмисну шкоду.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.02.2025 старшого солдата ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.02.2025 № 17-PС з військової служби у відставку за підпунктом «б» ( станом здоров?я) пункту 3 частини п?ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», з 23.02.2025 виключено зі списків особового складу частин всіх видів забезпечення 
Цим же наказом командира військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про наступні виплати: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби; грошову компенсацію за 15 днів невикористаної щорічної відпустки за 2024 рік; грошову компенсацію за 30 днів невикористаної щорічної відпустки; грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2024-2025 роки в кількості 28 діб; грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік; одноразову грошову допомогу по звільненню; виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно.
Проте відповідачем не проведена позивачу виплата відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
У відповідь на рапорт позивача від 12.11.2025, який зареєстрований за №69/18 щодо виплати одноразової грошової винагороди, відповідач листом від 11.12.2025 №2031 повідомив, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану», право на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень мають право військовослужбовці які були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану віком від 18 до 25 років та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності постанови, у зв?язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни.
Відповідач вважає, що позивач перебував поза районами ведення воєнних (бойових) дій, відповідно не приймав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, а тому у виплаті одноразової грошової допомоги йому слід відмовити.
Натомість позивач вважає, що така позиція військової частини фактично призводить до необґрунтованого звуження соціальних гарантій, встановлених урядом. 
Так, відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за вих. №46/477 від 30.04.2024 позивач дійсно в період з 31.03.2024 по 31.03.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в с. Костянтівка Чугуївського району Харківської області.
Вищевказана довідка форми №6 видана на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2024 №448 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), в якій чітко, в свою чергу, зазначено, що 31.03.2024 о 16 годині 12 хв., під час ворожого ракетного обстрілу вогневої позиції 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 біля населеного пункту Костянтівка Зміївської міської громади Чугуївського району Харківської області.
Таким чином встановлено, що позивач перебував саме на вогневій позиції ракетного дивізіону НОМЕР_2 зенітного дивізіону, та виконував бойове завдання по захисту Вітчизни.
Окрім того, військово-лікарською комісією видано довідку. №433 від 24.12.2024, в якій підтверджено причинний зв?язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) та виконанням військового обв?язку по захисту Батьківщини. Така довідка видана також на підставі довідки про обставини травми від 22.04.2024 №448, виданої військово частиною НОМЕР_1 в особі командира.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №42/25/662/P від 08.04.2025 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров?я, одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов?язків військової служби, пов?язаних з перебуванням на фронті в інші періоди (За рішенням ВЛК: Поранення (контузія, травма, каліцтво), Так, пов?язане із захистом Батьківщини.
З огляду на вказане, позивач вважає, що відповідає умовам, визначеним Постановою №153 для отримання одноразової грошової винагороди. Просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.51).
Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.55-56) не погодився із заявленими позовними вимогами, мотивуючи тим, що відповідно до вимог Постанови №153 право на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень мають право військовослужбовці які були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану віком від 18 до 25 років та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності постанови, у зв?язку із наявністю у них захворювань поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни.
Відповідно до наявних у військовій частині НОМЕР_1 журналів бойових дій, старший солдат ОСОБА_1 , безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій не приймав.
Крім цього, представник відповідача повідомив, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях. Отримав статус учасника бойових дій та отримував додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно участі у бойових діях), перебуваючи поза районів ведення воєнних (бойових) дій (біля населеного пункту Костянтівка Зміївської міської громади Чугуївського району Харківської області), відповідно до абзацу восьмого пункту 2 наказу Міністерства порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а саме: вогневе ураження повітряних, морських цілей противника (без умови обов?язкового перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій).
Копію довідки від 30.04.2024 №46/477, яку додано позивачем до позовної заяви, видано у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2023 №887. Дана постанова жодним чином не стосується постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
Також згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданої військовою частиною НОМЕР_1 22.04.2024 за вих. №448, ОСОБА_1 одержав поранення 31.03.2024 о 16 годині 12 хвилин під час ворожого ракетного обстрілу вогневої другого зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 біля населеного пункту Костянтівка Зміївської міської громади Чугуївського району Харківської області.
Представник відповідача звертає увагу, що згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.04.2024 №121, визначено перелік районів ведення воєнних (бойових) дій з 01.03.2024 по 31.03.2024, однак населений пункт Костянтівка Зміївської міської громади Чугуївського району Харківської області відсутній у даному переліку, тобто не був районом ведення воєнних (бойових) дій.
Натомість згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, право на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень мають право військовослужбовці які були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану віком від 18 до 25 років та брали безпосередню участь у бойових діях виключно в районах ведення воєнних (бойових) дій.
З наведених підстав представник відповідача вважає, що військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить в задоволенні позову відмовити.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, що є аналогічними доводам позовної заяви. Додатково зазначив, що участь у бойових діях - це виконання військовослужбовцем (або іншою особою, залученою до оборони держави) бойових завдань у районі ведення бойових дій, що супроводжується безпосереднім ризиком для життя і здоров?я внаслідок застосування противником зброї або інших засобів ураження. Таке визначення охоплює як фронтову лінію, так і виконання завдань у районах, де ведуться бойові дії чи є загроза вогневого ураження (а.с.62-66).
Представник відповідача подав до суду заперечення, в яких додатково зазначив, що у відповідності до журналу бойових дій від 22.03.2024, інв №64/125дск, 31.03.2024 3022 зенітний ракетний дивізіон військової частини НОМЕР_1 не виконував завдання з вогневого ураження повітряних цілей, т.я. дивізіоном не було здійснено жодного пуску зенітних крилатих ракет (ЗКР), у зв?язку з чим, позивач ОСОБА_1 , не приймав 31.03.2024 у складі 3022 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_3 безпосередню участь у бойових діях (а.с.70-72).
Також представник відповідача надіслав до суду додаткові пояснення від 06.02.2026, в яких повторно наголосив на обставинах, які були викладені в запереченні (а.с.78-79).
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
07.10.2020 позивач був призваний на строкову військову службу та направлений до військової частини, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 від 06.05.2024 (а.с.14-18).
20.09.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписав із Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (а.с.22-23).
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 30.04.2024 №46/477 позивач дійсно в період з 31.03.2024 по 31.03.2024 брав безпосередню участь в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в с. Костянтівка Чугуївського району Харківської області (а.с.20).
Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується посвідчення від 28.06.2024 серії НОМЕР_5 (а.с.27 зворот.).
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №448 від 22.04.2024 під час ворожого ракетного обстрілу вогневої позиції 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_3 біля населеного пункту АДРЕСА_1 міської громади Чугуївського району Харківської області 31.03.2024 позивач одержав поєднане вогнепальне осколкове поранення грудей та кінцівок (31.03.24). Сліпе непроникаюче поранення грудної клітки праворуч. Наскрізне поранення лівого плечового поясу з переломом акроміального відростку лопатки, акроміального кінця ключиці, багатоуламковий перелом проксимального епіметадіафізу лівої плечової кістки. Сліпі поранення м?яких тканин обох стегон лівої гомілки. Поранення отримав під час виконання службових обов?язків пов?язаних із захистом Батьківщини. Перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). У стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння не перебував та не мав наміру заподіяти собі навмисну шкоду (а.с.21).
Згідно із довідкою ВЛК №433 від 24.12.2024 травма, поранення солдата ОСОБА_1 «ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини» (а.с.19).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.02.2025 №55 старшого солдата ОСОБА_1 , який проходить військову службу за контрактом, старшого електрика-дизеліста відділення енергетичного забезпечення НОМЕР_6 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.02.2025 №17-PC з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров?я) пункту 3 частини п?ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 23.02.2025 (а.с.6).
Згідно із витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №42/25/662/В від 08.04.2025 позивачу встановлено ІІ (другу) групу інвалідності довічною. Поранення так пов`язане з захистом Батьківщини (а.с.8-10).
Позивач є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_7 від 30.05.2025 (а.с.25).
У відповідь на адвокатський запит Військова частина НОМЕР_1 листом від 01.11.2025 №1764 повідомила, що рішення про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень військовослужбовцю ОСОБА_1 , відповідно до Постанови №153 не приймалося у зв?язку з тим, що останній під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не звертався по команді з відповідним рапортом щодо виплати йому вищевказаної винагороди. Військова частина НОМЕР_1 не відмовляла позивачу у виплаті вищевказаної винагороди у зв?язку з тим, що останні не звертався, як було повідомлено, по команді з відповідним рапортом. Військова частина НОМЕР_3 не направляла будь-які документи на розгляд до вищого командування щодо призначення одноразової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень ОСОБА_1 у зв?язку з вищезазначеними обставинами (а.с.13).
У відповідь на рапорт позивача від 12.11.2025 щодо виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень, відповідач листом від 11.12.2025 №2031 повідомив, що відповідно до наявних у військовій частині НОМЕР_1 журналів бойових дій. ОСОБА_1 , безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій не приймав. Позивач приймав безпосередню участь у бойових діях, отримав статус учасника бойових дій та отримував додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях), перебуваючи поза районів ведення воєнних (бойових) дій, відповідно до абзацу восьмого пункту 2 наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами) «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а саме: вогневе ураження повітряних, морських цілей противника (без умови обов?язкового перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій), у зв?язку із чим відсутні правові підстави для задоволення рапорту (а.с.12).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченої пунктом 4 Постанови №153, позивач звернувся з даним позов до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною першою статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із частиною другою статті 2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Частина шоста статті 2 Закону №2232-XII визначає такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжений (триває до цього часу).
11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 постанови затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового складу; Збройні Сили; Міністерство оборони; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 4 Постанови №153 
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Наведеними вище нормами визначена сукупність умов для набуття військовослужбовцем з числа громадян України права на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень.
Так на виплату винагороди у розмірі 1 млн. гривень можуть претендувати громадяни України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, зокрема, Збройних Сил, які на момент набрання чинності Постановою №153 (13 лютого 2025 року): не досягли віку 25 років і були прийняті/ призвані на військову службу під час введення в Україні воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій) не менше шести місяців сукупно або за тих самих умов менше шести місяців сукупно та отримали під час захисту Вітчизни захворювання, поранення (травми, контузії, каліцтва), чи перебували та звільнені з полону (за винятком тих, які добровільно здалися в полон). 
Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153» вказані умови для отримання винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах розповсюджуються також на військовослужбовців, які не досягли віку 25 років і були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу/ або проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу «молодший лейтенант»/ або проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій) не менше шести місяців сукупно.
Обов`язковою умовою для виплати винагороди є також та обставина, що вказані військовослужбовці не притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
Суд зазначає, що приймаючи зміни до Постановою № 942 та до Постанови № 153, законодавець у такий спосіб усунув прогалини цього нормативного акту щодо права на виплату одноразової грошової винагороди, зокрема у разі укладення контракту військовослужбовцями, які проходили строкову військову службу, оскільки вказана обставина свідчила про нерівність військовослужбовців строкової служби відносно тих хто уклав контракт, при дотриманні ідентичних умов, визначених Постановою № 153.
Аналізуючи вказані вище положення пункту четвертого Постанови №153 (в редакціях як на час її прийняття, так і з урахуванням змін) суд зазначає, що для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої вказаними нормами, мають бути дотримані певні умови, зокрема:
- громадянин України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, мав бути прийнятий (в тому числі за контрактом) або призваний на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64;
- така особа проходить військову службу та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;
- вказана особа не входить до кола військовослужбовців, які визначені абзацом 5 пункту 4 Постанови №153, яким винагорода не виплачується.
При цьому, розмір вказаної грошової винагороди залежить від строку безпосередньої участі вищевказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та інших обставин, а саме:
- якщо такий строк за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153, то одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах виплачується у розмірі 1 млн. гривень;
- якщо такий строк за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153 у зв`язку із наявністю у вказаних військовослужбовців захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі, тобто також у розмірі 1 млн. гривень;
- якщо такий строк за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153 та за відсутності наведених вище обставин щодо захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Як встановлено в ході розгляду даної справи, 20.09.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (а.с.22-23).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.02.2025 №55 старшого солдата ОСОБА_1 , який проходить військову службу за контрактом, старшого електрика-дизеліста відділення енергетичного забезпечення НОМЕР_6 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.02.2025 №17-PC з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров?я) пункту 3 частини п?ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення з 23.02.2025 (а.с.6).
Таким чином, позивач у відповідності до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 у віці до 25 років уклав контракт про проходження військової служби під час воєнного стану, та на моменту набрання чинності Постановою №153 (13.02.2025) проходив військову службу.
Окрім того, судом встановлено, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій та у відповідності до абзацу четвертого пункту 4 Постанови № 153 отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини.
Так, згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 30.04.2024 №46/477 позивач дійсно в період з 31.03.2024 по 31.03.2024 брав безпосередню участь в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в с. Костянтівка Чугуївського району Харківської області (а.с.20).
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №448 від 22.04.2024 під час ворожого ракетного обстрілу вогневої позиції 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_3 біля населеного пункту Костянтівка Зміївської міської громади Чугуївського району Харківської області 31.03.2024 позивач одержав поєднане вогнепальне осколкове поранення грудей та кінцівок (31.03.24). Сліпе непроникаюче поранення грудної клітки праворуч. Наскрізне поранення лівого плечового поясу з переломом акроміального відростку лопатки, акроміального кінця ключиці, багатоуламковий перелом проксимального епіметадіафізу лівої плечової кістки. Сліпі поранення м?яких тканин обох стегон лівої гомілки. Поранення отримав під час виконання службових обов?язків пов?язаних із захистом Батьківщини. Перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). У стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння не перебував та не мав наміру заподіяти собі навмисну шкоду (а.с.21).
Вказані відомості про участь в бойових діях та отримання поранення містяться і у пункті 20 військового квитка позивача серії НОМЕР_4 від 06.05.2024 (а.с.14-18).
Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність у позивача безпосередньої участі у бойових діях та перебування в районах їх ведення, оскільки такі доводи спростовуються довідкою №448 від 22.04.2024, виданою самим відповідачем. Крім того, у ОСОБА_1 наявне посвідчення учасника бойових дій, підставою для видачі якого є довідка про безпосередню участь у бойових діях. 
Суд також зазначає, що відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 Зміївська міська територіальна громада в Чугуївському районі Харківської області, де перебував позивач, входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії з 24.02.2022, що додатково підтверджує відповідність позивача вимогам Постанови № 153.
Також суд враховує, що згідно із витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №42/25/662/В від 08.04.2025 позивачу встановлено ІІ (другу) групу інвалідності довічною. Поранення так пов`язане з захистом Батьківщини (а.с.8-10).
Позивач є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_7 від 30.05.2025 (а.с.25).
Тобто, позивач був звільнений з військової служби з незалежних від нього обставин, а саме за станом здоров`я у зв`язку з наявністю інвалідності другої групи, внаслідок поранення, так, пов`язаної із захистом Батьківщини.
При цьому, суд зазначає, що Постанова №153 не містить жодних обмежень чи застережень відносно отримання одноразової грошової винагороди колишніми військовослужбовцями за умови дотримання інших, передбачених умов.
Суд зазначає, що тлумачення абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 у вузькому значенні, тобто лише відносно осіб, у яких наявне захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), одержаних під час захисту Вітчизни, але за умови подальшого проходження ними військової служби (тобто визнання таких осіб придатними до військової служби), буде дискримінаційним відносно осіб, які отримали інвалідність, пов`язану із захистом Батьківщини та є непридатними до військової служби.
Матеріали прави не містять доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
Як вбачається із витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 є особою, стосовно якої: відомості про притягнення до кримінальної відповідальності: відсутні, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості: відсутні, відомості про розшук: відсутні (а.с.11).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач відповідає умовам, визначеним Постановою №153 для отримання одноразової грошової винагороди.
Суд враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та проаналізувавши вищенаведені положення законодавства, що регулюють спірні відносини у даній справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, позивачем дотримані умови та критерії для отримання винагороди, передбаченої Постановою №153. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 №153.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 №153.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 );
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Суддя А.Я. Ксензюк