Дата документу 03.06.2026 Справа № 333/4157/26

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 333/4157/26      Пр. № 22-ц/807/1392/26	Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г.  Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Смокотіної В.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕТА БАНК» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2026 року про відмову у забезпеченні позову до подачі позовної заяви у справі за заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕТАБАНК» (надалі – Банк) про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року Банк звернувся до суду з вищезазначеною заявою (а.с. 1-30), в якій просив забезпечити позов до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 обслуговуючий садівничий кооператив «Залізничник», земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,0600 гектара, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:03:033:0611, цільове призначення – для ведення садівництва та належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі договору дарування земельної ділянки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О., зареєстрованого в реєстрі № 288.
В обґрунтування своєї заяви Банк зазначав, що постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 року у справі № 333/1048/15-ц було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 9591,64 доларів США. (у подальшому судовим рішенням по справі № 333/4069/18 на користь Банку було стягнуто також з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 борг в розмірі 49947,07 доларів США). Постанова Апеляційного суду Запорізької області набула чинності 19.12.2017 року по справі №333/1048/15-ц, є остаточною, а отже є обов`язковою до виконання. Відповідач 1 був обізнаний із рішенням суду, оскільки був присутнім під час розгляду справ. Оскільки, боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішення суду не виконували, Банк у 2018 році звернувся до Комунарського ВДВС у Запорізькій обл. на підставі чого було відкрито виконавчі провадження № 56683129 та № 56682943. В межах здійснення примусового виконання за цими провадженнями було встановлено, що майно боржників, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості відсутнє, у зв`язку з чим виконавчі документи було повернено стягувачу на підставі постанов про повернення виконавчих документів. У 2019 році Банк звернувся щодо примусового виконання виконавчих документів по справі № 333/1048/15-ц до приватного виконавця Хохлова К.К., яким було відкрито виконавчі провадження № 61469526 та № 60149002. В межах здійснення примусового виконання вищезазначених виконавчих проваджень було встановлено, що майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості відсутнє, у зв`язку з чим виконавчі документи було повернено стягувачу на підставі постанов про повернення виконавчих документів. В 2021 році приватним виконавцем Шавлуковою З.А. відкрито виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 ВП № 66449191, № 66451534, № 66448950, № 66448728 та ОСОБА_3 ВП № 66447769, № 66448261, № 66446552, № 66446970. При вчиненні виконавчих дій (у тому числі при зверненні стягнення на іпотечне майно) було встановлено, що майна боржників недостатньо для виконання рішень судів і погашення заборгованості. Наразі сума боргу за кредитним договором становить 46677,67 дол. США. В межах здійсненні виконавчих дій, позивачу стало відомо, що саме після набуття чинності 19.12.2017р. постанови Апеляційного суду Запорізької області по справі 333/1048/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 коштів в розмірі 9591,64 доларів США, а саме: - 08.05.2018 року ОСОБА_1 уклав із донькою - ОСОБА_2 договір дарування земельної ділянки, за яким передав безоплатно у власність земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0600 гектара. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. Щодо підстав накладення арешту з вищенаведеного, вочевидь зрозумілим стає той факт, що  ОСОБА_1 будучи обізнаним з рішеннями суду, з метою ухилення від виконання судового рішення діяв максимально цинічно та зухвало, не зважаючи на постанову Апеляційного суду Запорізької області у справі № 333/1048/15-ц, що набула законної сили 19.12.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 9591,64 доларів США, що складається з: 1822,81 доларів США - заборгованість по простроченому кредиту; 7768,83 доларів США - заборгованість по простроченим процентам та 125884,51 грн, що складається з: 32887,15 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 92997,36 грн - пеня за несвоєчасне погашення процентів та судові витрати у сумі по 4770,94 грн з кожного,  ОСОБА_1 у травні 2018 року безоплатно передав у власність своїй доньці ОСОБА_2 земельну ділянку, на яку можливо було звернути стягнення в рахунок виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Тобто, достеменно знаючи про вказане рішення здійснив відчуження майна з метою уникнення задоволення вимог Банку.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Стоматова Е.Г. (а.с. 26).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2026 року (а.с. 32-34) у задоволенні вищезазначеної заяви Банку про забезпечення заяви до подання позовної заяви у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк своїй апеляційній скарзі (а.с. 40-62) просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, задовольнити апеляційну скаргу Банку та скасувати ухвалу суду першої інстанції, винести по даній справі нову ухвалу, якою задовольнити заяву Банку та забезпечити позов до подання позовної заяви у вищезазначений спосіб; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
В автоматизованому порядку 05.05.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Трофимову Д.А. (а.с. 63). Ухвалою апеляційного суду від 05.05.2026 року (а.с. 64) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 11.05.2026 року (а.с. 67). Ухвалою апеляційного суду в порядку задоволення клопотання Банку поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12.05.2026 року (а.с. 68), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 69).
ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі (а.с. 85-102), в якому у тому числі просила апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, провадження у дійсній справі закрити.  ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційним судом.
Банк в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційному суду відповідь на вищезазначений відзив сторони ОСОБА_2 у цій справі (а.с. 113-117). 
В автоматизованому порядку 02.06.2026 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 118-119).
На виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України (з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку) в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України (суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у порядку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів) апеляційним судом було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 120-122) на підтвердження права власності у ОСОБА_2 на вищезазначену земельну ділянку на підставі вищезазначеного договору дарування від 08.05.2018 року з ОСОБА_1 станом на час перегляду цієї справи апеляційним судом. 
У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином, у тому числі додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за присутності представника останніх - адвоката Харламова Д.І. (а.с. 123-125) та представника Банку – Полуляхової Ю.С. (а.с. 126).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, які з`явились, а саме:
-представника Банку –  ОСОБА_5 , яка у тому числі на запитання апеляційного суду визнала, що дійсно Банк раніше ще у 2020 році вже звертався із такою самою заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви в іншій справі ЄУН 333/842/20, яку було задоволено судом, в подальшому Банк подавав до суду в цій іншій справі позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним вищезазначеного договору дарування від 08.05.2018 року вищезазначеної земельної ділянки між ОСОБА_6 та скасування державної реєстрації з підстав ст. 234 ЦК України (фіктивний договір) та ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України (При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення), в задоволенні якого Банку рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2020 року було відмовлено та яке набрало чинності 02.10.2020 року, оскільки ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Банку на це рішення суду першої інстанції в іншій справі було визнано неподаною та повернуто скаржнику; Банк не оскаржував вказану ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку; при подачі вищезазначеної заяви Банком про забезпечення позову до подання позовної заяви у цій справі ЄУН 333/4157/26 Банк не повідомляв суду першої інстанції про вищезазначений факт його звернення до суду в іншій справі ЄУН № 333/842/20 та наявності чинного рішення суду в цій іншій справі між тими сторонами з приводу того самого предмету спору (земельної ділянки), оскільки вважав це недоцільним, так як збирався звертатись до суду у цій справі з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним вищезазначеного договору дарування від 08.05.2018 року вищезазначеної земельної ділянки між ОСОБА_6 та скасування державної реєстрації з інших правових підстав, а саме: фраудаторності цього правочину (договору дарування земельної ділянки боржником соїй дочці);
-представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката  ОСОБА_4 , який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що Банк у цій справі у своїй вищезазначеній заяві про забезпечення позову Банку до подачі у подальшому позовної заяви до Яланських про визнання недійсним вищезазначеного договору дарування від 08.05.2018 року вищезазначеної земельної ділянки між ОСОБА_6 та скасування державної реєстрації посилався на ті самі правові підстави, та зокрема ч. ч. 2,3 ст. 13 ЦК України, називаючи лише вищезазначений договір дарування земельної ділянки Яланських у цій справі вже не фіктивним, а фраудаторним; однак поняття «фраудаторний договір» - це науковий термін, який означає договір або іншу дію боржника, які формально є законними, але мають приховану мету: уникнути виконання фінансових зобов`язань і вивести активи з-під можливого стягнення; в законодавстві України це поняття прямо не закріплене, проте застосовується Верховним Судом; такі угоди кваліфікуються як порушення принципів добросовісності та зловживання правом, і відповідно до ЦК України (ст. 3 та 13) можуть бути визнані недійсними; як закрити провадження у цій справі апеляційним судом, яке ще не відкривалось у цій справі судом першої інстанції, про що ОСОБА_2 в його особі просила в своєму відзиві на апеляційну скаргу Банку – він пояснити не може;
перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: …змінити рішення (п.2). 
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, постанови.
За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу. 
Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви Банку про забезпечення позову до подачі позовної заяви у цій справі, правильно керувався ст. ст. 149-153 ЦПК України та правильно виходив із такого.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалено на користь позивача, зокрема й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Інститут забезпечення позову за своєю природою спрямований на створення умов для майбутнього виконання рішення, яке ще не ухвалене або не набрало законної сили. Після того, як рішення набрало законної сили воно стає обов`язковим до виконання, і його реалізація здійснюється в межах виконавчого провадження.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, в провадженні судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя перебувала цивільна справа №333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК», третя особа: Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 06 лютого 2017 року первісний позов ОСОБА_3 до ПАТ «МЕТАБАНК», третя особа: Національний банк України про захист прав споживачів і визнання недійсним кредитного договору – задоволено. Визнано кредитний договір № 604000593662А від 25.10.2007 року, укладений між Акціонерним банком «Металург» та ОСОБА_3 недійсним. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «МЕТАБАНК» повернути ОСОБА_3 4 198, 06 доларів США. У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовлено. Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» - задоволено. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року у цій справі скасовано, ухвалено нову постанову наступного змісту: У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК», треті особи – Національний банк України, публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору – відмовлено. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» (р/ НОМЕР_5 в АТ «МетаБанк», МФО 313582, ЄРДПОУ 20496061) заборгованість за кредитним договором № 604000593662А від 25.10.2007 року в розмірі 9591,64 доларів США, що складається з : 1822,81 доларів США – заборгованість по простроченому кредиту; 7768,83 доларів США – заборгованість по простроченим процентам та 125884,51 гривень, що складається з : 32887,15 гривень – пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 92997,36 гривень – пеня за несвоєчасне погашення процентів. Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» сплачені судові витрати у сумі по 4770,94 гривень з кожного. Постанова набрала законної сили 19 грудня 2017 року. 
З заявою про забезпечення зазначеного вищезазначеного позову представник АТ «МетаБанк» звернувся лише 14 квітня 2026 року, хоч і називає заяву «забезпечення позову до подання позовної заяви», однак по суті і забезпечення виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин. Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У ч. 10 ст. 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову має порівнювати негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подана представником АТ «МЕТАБАНК» заява про забезпечення позову фактично направлена на забезпечення виконання постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2017 року, що не узгоджується із положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України та не відповідає меті інституту забезпечення позову. Зважаючи на викладене вище, обраний спосіб забезпечення позову, заявлені позовні вимоги, та вимоги діючого законодавства на даний час, суд першої інстанції правильно вважав, що відсутні підстави для задоволення заяви. Крім цього, заходи забезпечення позову можуть вживатися на будь-якій стадії розгляду справи, включаючи і стадію апеляційного провадження. Отже, законодавством передбачено забезпечення позову до відкриття провадження у справі та на будь-якій стадії розгляду справи. Забезпечення виконання рішення законодавством не передбачено. Таким чином, суд першої інстанції висновку, що АТ «МЕТАБАНК» слід відмовити у забезпеченні позову, оскільки у справі винесено рішення, а забезпечення позову на стадії виконання рішення законодавством не передбачене. 
Разом із цим, суд першої інстанції помилково на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України:
- не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин вищезазначеного забезпечення позову Банку до подачі позовної заяви у цій справі (Так, ст. 153 ЦПК України передбачено, що: «…Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову…(ч.3); У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін…») 
- та, відповідно, не встановив, що Банк у своїй вищезазначеній заяві не зазначив інших відомостей, потрібних суду для вирішення у цій справі питання про забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме те, що:
= Банк раніше вже звертався саме із такою самою заявою про забезпечення позову та у подальшому із таким самим позовом в іншій справі ЄУН 333/842/20, заяву про забезпечення позову було задоволено судом, але в подальшому Банк подавав до суду в іншій справі позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним вищезазначеного договору дарування від 08.05.2018 року вищезазначеної земельної ділянки між ОСОБА_6 та скасування державної реєстрації з підстав ст. 234 ЦК України (фіктивний договір) та ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України (при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення), в задоволенні якого Банку рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2020 року було вже відмовлено, яке набрало чинності 02.10.2020 року, оскільки ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Банку на це рішення суду першої інстанції в іншій справі було визнано неподаною та повернуто скаржнику; вказане рішення є чинним; Банк не оскаржував вказану ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку. 
А тому, суд першої інстанції у цій справі мав відмовити у задоволенні вищезазначеної заяви Банку про забезпечення позову до позовної заяви саме через відсутність підстав для задоволення заяви у вищезазначений спосіб не лише через те, що:
- вказана заява про забезпечення позову фактично направлена на забезпечення виконання постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2017 року, що не узгоджується із положенням ч. 2 ст. 149 ЦПК України та не відповідає меті інституту забезпечення позову, 
- а й те, що Банк вже використав своє право на вищезазначену заяву про забезпечення позову у вищезазначений спосіб до подання тотожного позову до Яланських в іншій цивільній справі ЄУН 333/842/20, в якій рішення суду було ухвалено не на користь Банку та набрало законної сили і є чинним, (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та Банком апеляційному суду у цій справі не надані),
- копії судових рішень першої та апеляційної інстанцій в іншій справі ЄУН 333/842/20, надані апеляційному суду стороною ОСОБА_2 до вищезазначеного її відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі – а.с. 83-97, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку). 
При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах, доводи апеляційної скарги Банку лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.
За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2026 року у цій справі слід змінити, виклавши мотивувальну частину останньої в редакції цієї постанови. 
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі часткового задоволення апеляційної скарги Банку при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 367-368, 371 – 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕТАБАНК» задовольнити частково.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2026 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останньої в редакції цієї постанови. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 11.06.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.