Справа № 299/2949/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 червня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого: судді Собослоя Г.Г.,
суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2025 року у цивільній справі № 299/2949/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18540,01 грн, а також судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між ТОВ «Споживчий центр» (надалі – Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі – Позичальник) 01.09.2023 укладено Кредитний договір № 01.09.2023-100000054, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі – 9 000 грн. Дата видачі кредиту – 01.09.2023, строк, на який надається кредит – 70 днів з дати його надання, дата повернення кредиту – 09.11.2023. Період користування Кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі – «черговий період»); Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі– «Комісія») – 15% від суми Кредиту та дорівнює 1350 грн. Комісія нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу.
Відповідно до Договору від 01.09.2023 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 9 000 грн строком на 70 днів, а ОСОБА_1 01.09.2023 отримано кредитні кошти у розмірі 9 000 грн.
ТОВ «Споживчий Центр» зазначило, що свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 09.11.2023, утворилась заборгованість у розмірі 18 540,01 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 000,00 грн, за процентами в розмірі 8 190,01 грн та комісії в розмірі 1 350,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий Центр».
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2025 року у позові ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ТОВ «Споживчий Центр» подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції та просить скасувати таке та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки суд неналежним чином дослідив докази, порушуючи норми матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Зазначає, що ТОВ «Споживчий Центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні бухгалтерські документи, а відтак наданий розрахунок є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру у справі.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 01.09.2023 ОСОБА_1 заповнено заявку кредитного договору №01.09.2023-100000054 з кредитодавцем, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр». Дана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 01.09.2023 року за відповідним посиланням згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Позичальнику надається кредит у розмірі 9 000 грн на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 на умовах строковості, платності та поворотності.
Підписавши договір, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в ч. 1, 5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», з яким він ознайомився за відповідним посиланням, примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Заявка підписана шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т669.
Відповідно до умов кредитного договору № 01.09.2023-100000054 від 01.09.2023 позичальнику надається Кредит на наступних умовах:
1. Дата надання/видачі кредиту 01/09/2023;
2. Сума Кредиту: 9 000,00 грн.
3. Строк, на який надається Кредит – 70 днів з дати його надання;
4. Дата повернення кредиту – 09.11.2023;
5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку(пункт 7);
6. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту/залишку Кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (пункт 8);
7. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 15% від суми Кредиту дорівнює 1 350 грн. Комісія нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту (пункт 9).
Пунктом 10 погоджено графік платежів.
Також 01.09.2023 ОСОБА_1 одноразовим цифровим підписом – ідентифікатором Т669, відправленим на номер телефону НОМЕР_2 підписав паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами.
Також до позову надано додаток до анкети Позичальника, складеної відносно особи – ОСОБА_1 , в який міститься інформація про місце роботи відповідача та його контактні дані
На підтвердження факту перерахування кредитних коштів позивачем надано електронну квитанцію платжної системи «LiqPay» (еквайер АТ КБ «ПриватБанк») від 01.09.2023 (файл 35е2ееb8-d47d-4599-bf3c-7e39e9344121`), згідно з якою 01.09.2023 о 00:32 було успішно перераховано кошти у сумі 9 000,00 грн. на номер картки НОМЕР_3 *32, призначення платежу: видача за договором №01.09.2023-100000054.
З Довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №01.09.2023-100000054 від 01.09.2023, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) станом складає: 9 000,00 грн - основний борг; 8 190,01 грн - проценти, 1350,00 грн – комісії. Разом 18 540,01 грн. Проценти нараховані за період 01.09.2023 по 09.11.2023.
Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, зокрема виходив з того, що надана довідка-розрахунок про стан заборгованості лише перелічує складові боргу без наведення самого розрахунку відповідних сум, а тому не є достатнім доказом на підтвердження заявленого розміру заборгованості; у зв`язку з недоведеністю цих обставин підстави для стягнення заборгованості з відповідача відсутні.
Проте, з доводами суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", в редакції на час виникнення правовідносин).
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У справі, що переглядається, вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 01.09.2023-100000054 від 01.09.2023 у електронній формі.
Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 , за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору Т669, який був направлений позичальнику у вигляді смс-повідомлення на фінансовий номер телефону, вказаний безпосередньо позичальником, а саме – НОМЕР_2 .
Перерахування коштів було здійснено на картку вказану ОСОБА_1 № НОМЕР_5 в сумі 9 000 гривень, що підтверджується електронною квитанцією платіжної системи LiqPay від 01.09.2023.
Як правильно зазначає сторона позивача в апеляційній скарзі, ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, не відкриває фінансові рахунки, а тому здійснює перерахування кредитних коштів на вказаний позичальником картковий рахунок, до якого доступу немає, оскільки відомості такого становлять банківську таємницю.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Зокрема, банківською таємницею є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України та інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.
Тобто, ТОВ «Споживчий Центр» не може мати доступ до карткового рахунку відповідача та надати витяг з такого рахунку.
Відповідач в суді першої та апеляційної інстанції пояснення не надав, виписку з карткового рахунку №№ НОМЕР_5 за 01.09.2023 також не надав для спростування факту отримання кредитних коштів, а тому слід вважати, що факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 є доведеним.
З приводу нарахувань за кредитним договором та недоведеності суми заборгованості за процентами, з даного приводу апеляційний суд зазначає наступне.
Так, слід погодитись, що наданий розрахунок «Картка субконто Контрагенти, Договори за 01.09.2023 – 16.06.2025» не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить підпису та печатки уповноваженої особи та не відповідає вимогам передбаченим підпунктом 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 «Про прийняття та скасування національних стандартів», а тому не підлягає врахуванню як джерело доказу.
Однак, суд першої інстанції не перевірив правомірність таких нарахувань за допомогою власних калькуляцій, а лише констатував, що позивачем не надано детального розрахунку, а тому суму нарахувань визнав недоведеною.
Згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок.
Таким чином, якщо у суду є сумніви з приводу правильності нарахувань за кредитним договором, то суд може зобов`язати позивача надати детальний розрахунок заборгованості або здійснити такий самостійно.
З умов кредитного договору вбачається, що договір укладено строком на 70 днів із фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,3% за один день користування кредитом. Відтак, відсотки за період користування кредитом розраховуються шляхом множення суми кредиту (9 000,00 грн) на процентну ставку (1,3%) та на кількість днів користування кредитом (70), що становить 8 190,00 грн, тоді як позивач здійснив розрахунок з арифметичною помилкою, зазначивши суму 8 190,01 грн.
Відтак, ТОВ «Споживчий центр» мало право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 8 190,00 грн.
Доводи апелянта щодо стягнення комісії за надання кредиту колегія суддів також визнає обґрунтованими, оскільки така комісія чітко встановлена кредитним договором як разова та фіксована, узгоджена з позичальником при укладенні договору та відображає реальні витрати кредитодавця на надання кредиту. Вона не передбачає додаткових чи супутніх послуг і відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та принципам прозорості та справедливості у відносинах між кредитором і споживачем.
Отже, вимога Позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1 350,00 грн є законною та також підлягає задоволенню.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 01.09.2023-100000054 від 01.09.2023 у розмірі 18 540,00 грн, з яких: 9 000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 8 190,00 грн – заборгованість за процентами та 1 350 грн – заборгованість за комісією.
За змістом частини тринадцятої ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, розбіжність між заявленою (18 540,01 грн) та стягнутою (18 540,00 грн) сумами становить 0,01 коп., що є незначним та таким, що не впливає на пропорційний розподіл судових витрат, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 056,00 грн (2 422,40 + 3 633,60).
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити частково.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2025 року - скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ: 37356833, адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032) заборгованості за за Кредитним договором № 01.09.2023-100000054 від 01.09.2023 у розмірі 18 540,00 грн, з яких: 9 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8 190,00 грн – заборгованість за процентами та 1 350 грн – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ: 37356833, адреса: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032) судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Головуючий:

Судді: