КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №356/81/26     Головуючий у суді І інстанції: Дудар Т.В.
провадження №22-ц/824/10589/2026  Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Мосійчук Альони Ігорівни, яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 16 березня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року до Березанського міського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, підписана представником позивача Тертицею Т.В..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» і фізичною особою, якою є ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1425-1944.
Як зазначено в позові, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А9797 для підписання кредитного договору № 1425-1944 від 24.07.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту: 3500 грн; строк кредитування: 365 днів; базовий період: 30 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка - 1,50% в день; стандартна % ставка: - 1,50 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; - 1,18% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).
Також додатковою угодою №1 від 25.07.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1425-1944 від 24.07.2024 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 600,00 грн.
Представник позивача вказує, що позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти, відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Окрім цього, в позові звертає увага на те, що відповідач в загальній кількості 60 разів оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.
У подальшому, як стверджується в позові, відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем за Кредитним договором.
Станом на 29.12.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить: 22 029,30 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом: 4100,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами: 17 929,30 гривень.
Разом з тим, в позові вказано, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 4287,80 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 741,50 гривень.
Отже, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1425-1944 від 24.07.2024 в розмірі 17741,50 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом: 4100,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами: 13641,50 гривень. Судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, пов`язані з розглядом цієї позовної заяви, у встановленому законодавством порядку покласти на відповідача та стягнути їх з неї в повному обсязі на користь позивача.
Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 16 березня 2026 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись з вказаним заочним рішення суду першої інстанції, Мосійчук А.І., яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що відповідач підписав кредитний договір №1425-1944 від 24.07.2024 року відповідно до розділу 13 договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9797, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу.
Відповідачем було передано позивачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання), як належної ідентифікації ОСОБА_1 з метою укладення договору.
Щодо надання первинних бухгалтерських документів по картковому рахунку відповідача, в тому числі виписки по рахунку відповідача, представник позивача зазначала, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь який первинний бухгалтерський документ у тому числі виписки по рахунку відповідача не вбачається можливим.
Зазначала, що кредитні кошти були перераховані ним саме у відповідності з умовами кредитного договору та Правил та на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача.
З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості чітко вбачається розмір заборгованості відповідача по кредитному договору та порядок нарахування відсотків, що узгоджується з умовами кредитного договору за користування кредитними коштами протягом строку кредитування, тобто строку на який укладено кредитний договір.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами укладався договір про відкриття кредитної лінії № 1425-1944 від 24.07.2024 та кредитор - ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 1425-1944 від 24.07.2024 виконало, надавши саме відповідачу кредитні кошти у розмірі та у спосіб, визначений договором, а саме: первинних бухгалтерських документів, передбачених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» або документів, передбачених ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» у разі здійснення розрахунків у сфері електронної комерції відповідно до Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Зокрема, не надано платіжної інструкції, виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо, в яких би зазначалося про перерахування саме ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на картковий рахунок відповідача 3500 грн. та 600,00 грн.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до абз. 2 частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 14 червня 2022 року в справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року в справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 4 грудня 2023 року в справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23).
Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1425-1944 від 24.07.2024 року, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в його особистому кабінеті.
Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані ОСОБА_1 ..
Так, згідно матеріалів справи встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії №1425-1944 від 24.07.2024 року підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора А9797 з дотриманням ч.ч. 6,8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) та інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, передбаченому цим Договором (п. 2.1-2.2 Договору про відкриття кредитної лінії № 1425-1944 від 24.07.2024).
Відповідно до п.п. 2.3. договору кредит надано у розмірі 3500,00 грн зі сплатою відсотків за користування ним.
Відповідно до п. 2.3-2.4 кредитного договору дата видачі кредиту: 24.07.2024 р., останній календарний день першого базового періоду: 22.08.2024 року, сума кредиту: 3500,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом та комісія за видачу кредиту (разом): 2100,00 грн, разом до сплати: 5600,00 грн. Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника.
Відповідно до п. 3.2 кредитного договору для укладання цього договору у порядку, встановленому Правилами, позичальник надав кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом оформлення заявки на веб-сайті кредитодавця або у мобільному додатку, заповнивши інформацію щодо особистих даних вручну або передавши такі дані кредитодавцю через Систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця/мобільним додатком та які необхідні для укладення даного Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.
Відповідно до п. 3.5 кредитного договору до укладення цього Договору між Сторонами, Кредитодавцем було здійснено дистанційну ідентифікацію та верифікацію Позичальника з метою надання фінансових послуг та був використай наступний спосіб ідентифікації та верифікації Позичальника (в тому числі, здійснений з метою укладення між Сторонами раніше укладених договорів), з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу: отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону позичальника з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення позичальником otp-пароля, надісланого кредитодавцем на такий фінансовий номер телефону, та фото фіксації позичальником із використанням методу розпізнавання реальності особи та позичальника з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото позичальника (власника), з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником кредитодавця та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото; здійснення ідентифікації та верифікації особи позичальника в режимі відео трансляції (відеоверифікація).
Відповідно до п. 4.13 кредитного договору строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 23.07.2025року. Продовження строку кредитування або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором. Строк кредитування може бути продовжений за взаємною згодою сторін шляхом укладення Додаткової угоди до цього Договору. У такому випадку актуальний строк кредитування зазначається в останній укладеній сторонами Додатковій угоді до цього Договору, якою змінювався строк кредитування.
Також додатковою угодою № 1 від 25.07.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1425-1944 від 24.07.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредиту у сумі 600 грн (а.с. 35-36).
Колегія суддів вважає, що пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена у вільному доступі на веб-сайті (https://creditkasa.com.ua), є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Суд апеляційної інстанції вважає, що договір між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 №1425-1944 від 24.07.2024 є укладеним в електронній формі. При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
На підтвердження перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3500,00 грн та 600 грн за договором про відкриття кредитної лінії №1425-1944 від 24.07.2024 року та додаткової угоди № 1 від 25.07.2024 року до договору про відкриття кредитної лінії № 1425-1944 від 24.07.2024 року позивачем надано інформацію, надану АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №1425-1944 від 24.07.2024 року та довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про видачу коштів за договором №1425-1944 від 24.07.2024 року (а.с. 32, 33, 38).
Номер картки НОМЕР_1 було зазначено особисто позичальником під час укладання договору із позивачем (а.с.22 зворот).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 29.12.2025 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 22 029,30 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4100 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 17 929,30 грн (а.с. 39-45).
У позовній заяві позивач зазначає, що ним прийнято рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальника за нарахованими процентами у загальній сумі 4287,80 грн. У зв`язку з цим сума заборгованості становить 17 741,50 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4100 грн, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 13 641,50 грн.
Таким чином, укладання між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів встановлено належними та допустимими доказами.
Проте, суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у позові з підстав недоведеності позивачем перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника.
Однак, колегія суддів не погоджується із визначеним позивачем до стягнення розміром відсотків за користування кредитних коштів, з огляду на наступне.
Так, звертаючись із даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 17741,50 грн, з яких: 4100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13641,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Тобто, заборгованість за відсотками у більше ніж три рази перевищують заборгованість за основним боргом.
Колегія суддів зазначає, згідно ч.ч.1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за користування кредитними коштами, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за користування кредитними коштами.
Аналогічний висновок міститься у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.02.2025 року, у справі № 679/1103/23.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, апеляційний суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків за користування кредитними коштами до розміру основного боргу та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 4100 грн.
Інше не відповідало б принципам справедливості, розумності і пропорційності.
Доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до ч. 4 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог про часткове задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 16 березня 2026 року скасуванню, з ухваленням нововго судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 4100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4100 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з матеріалів справи, позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» при зверненні до суду першої інстанції з позовом сплатив 2662,40 грн судового збору (а.с. 11), до суду апеляційної інстанції 3993,60 грн (а.с. 114), а всього 6656 грн.
Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрутнованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 8200 гривень. Тому позовні вимоги задоволено на 46,22%.
За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 3076,40 гривні (6656грн х 46,22%).
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мосійчук Альони Ігорівни, яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.
Заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 16 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором № 1425-1944 від 24.07.2024 року у розмірі 4100 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 4100 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3076,40 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», код ЄДРПОУ: 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст постанови складено «03» червня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов