ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	Львів	Справа № 380/21940/25 пров. № А/857/14646/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року (ухвалене головуючим суддею Морська Г.М. у м. Львові) у справі № 380/21940/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив:
визнати протиправним та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України №2025-0414-0930 від 14.04.2025 , якою скасовано постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з довідкою №466/24 від 01.02.2023 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1975 року народження;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про виключення ОСОБА_1 з військового обліку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач посилається на порушення процедури прийняття оскарженого рішення, однак жодних доказів, які б підтверджували такі обставини, суду не подав. Водночас, суд звертає увагу на те, що зі змісту спірної постанови, оформленої протоколом, за наслідками дослідження картки медичного огляду позивача судом встановлено, що комісією ЦВЛК надано оцінку стану здоров`я позивача, враховано та досліджено медичні обстеження останнього та зроблено певний висновок про скасування спірної постанови ВЛК та вирішено, що позивач підлягає повторному медичному огляду ВЛК.
Отже, у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності, він має право особисто звернутися до відповідної ВЛК згідно вимог Положень №402 із пакетом документів, які б підтверджували зворотнє.
Крім того, судом встановлено позивач не був присутній та не викликався під час перегляду довідки ВЛК, разом з тим, обов`язковий виклик, присутність громадян стосовно яких переглядаються постанови позаштатних ВЛК Положенням №402 не визначено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що не можливо погодитись із твердженням відповідача про непідтвердження встановленого діагнозу лише через відсутність певних інструментальних досліджень, так як такі не були обов`язковими під час огляду позивача.
Наголошує, що в даному випадку суд не дослідив саме дотримання відповідачем порядку перегляду постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 та чи були у відповідача підстави стверджувати про необхідність долучення іншої медичної документації, відмінної від тієї яка передбачена вимогами Пояснення щодо застосування Розладу хвороб.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , з 22.04.1994 був поставлений на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Разом з тим, 09.07.2012 ОСОБА_1 був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно записів військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходив медичні огляди:
22.04.1994 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 визнаний непридатним до військової служби по гр.І ст.93-Е;
31.03.1999 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 визнаний не придатним до військової служби по гр.І ст.30в.
01.02.2023 ВЛК пр.№24 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний не придатним до військової служби із виключенням з військового обліку по гр.ІІ ст.30а.
Згідно станнього медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 солдату запасу ОСОБА_1 видано довідку №466/24 (зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_8 за вих1/959 від 06.02.2023) у якій позивачу встановлений діагноз: змішаний астегматизм в 7,0, амбліопатія обох очей. На підставі статті 30а графи ІІ Розладу хвороб ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 
На підставі зазначеної довідки уповноваженими працівниками ТЦК внесено відмітку до військового квитка серії НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_1 з військового обліку.
Листом від 12.08.2025 №1/8812 І відділ ІНФОРМАЦІЯ_9 повідомив ОСОБА_1 , що «в ході проведення досудового розслідування за результатами опрацювання медичних документів, Центральною ВЛК ЗСУ прийнято рішення про скасування постанови ВЛК при І відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 (довідка №466/24 від 01.02.23 р), щодо визнання Вас непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що було внесено зміни до ЄДРПВР «Оберіг».
Для підтвердження свого статусу: "непридатного до військової служби з виключенням з військового обліку", Вам необхідно було прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 за повісткою, яка була надіслана Вам рекомендованим листом (поштове відправлення №8150000156788) для отримання скерування до ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 для проходження контрольного огляду.».
У відповідь на адвокатський запит Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України листом від 15.10.2025 №598/4/25183 повідомила представника, що “…За результатами розгляду повідомляється, що відповідно запиту слідчого СУ ГУНП в Львівській області, розглянуто надані медичні документи стосовно громадянина ОСОБА_1 , та прийнято постанову ЦВЛК ЗС України від 14.04.2025 № 2025-0414-0930 щодо скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_10 . 
Документи після опрацювання повернуто за належністю до слідчого СУ ГУНП в Львівській області. 
Відповідно до вимог статті 222 «Недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування" Кримінального процесуального кодексу України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. 
У посадових осіб ЦВЛК ЗС України відсутній дозвіл слідчого чи прокурора про розголошення запитуваної Вами інформації. 
Зважаючи на вищевикладене, у наданні відповіді по суті адвокатського запиту Вам відмовлено…».
Не погодившись із такими діями відповідачів щодо скасування діючої довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 №466/24 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та внесення відомостей про поновлення заявника на військовому обліку, позивач звернулась до суду із цим позовом. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 1 Закону № 2232, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону № 2232 від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону № 2232 виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону № 2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).
Положенням № 402 врегульовано процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Згідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу I Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Центральна військово-лікарська комісія (ЦВЛК), відповідно до підп. 2.3.1. п. 2.3. глави 2 розділу I Положення № 402, є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Відповідно до п. 1.1 розділу ІІ Положення № 402 (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військовообліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців, призовників, військовозобов`язаних та резервістів до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення.
Згідно п. 1.2 глави 1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у протоколі засідання ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 14.04.2025 №2025-0414-0930 підставою для проведення перегляду постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 слугував запит слідчого СУ ГУНП у Львівській області (вх.№6900 від 29.04.2024).
З доданого запиту слідчого СУ ГУНП у Львівській області від 23.04.2024 №9031/16/05-2024 (вх.№6900 від 29.04.2024) суд встановив, що слідчий повідомив «…під час досудового розслідування отримано інформацію про громадян України, які отримали рішення ВЛК ряду РТЦК та СП ( ІНФОРМАЦІЯ_11 про непридатність до військової служби без законних на те підстав…
…На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40,93,95 КПК України та Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (затверджена Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 №402) прошу переглянути та за наявності підстав скасувати рішення ВЛК РТЦК та СП ( ІНФОРМАЦІЯ_11 про непридатність до військової служби. Медичні документи щодо осіб додаються.»
Крім того, до вказаного запиту слідчого було долучено додаток №1 Список осіб, які отримали рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 про непридатність до військової служби. 
З досліджених документів, доданих до відзиву на позовну заяву суд встановив, що у списку осіб, щодо яких слідчий СУ ГУНП у Львівській області ініціював перевірку правомірності прийнятих постанов ВЛК про непридатність військовозобов`язаних до військової служби позивач відсутній. 
Відтак, у ЦВЛК були відсутні підстави для перегляду постанови про непридатність ОСОБА_1 до військової служби саме з посиланням на отриману інформацію від слідчого щодо правомірності прийнятих постанов. 
Разом з цим, п.2.3 Положення № 402 визначено об`єм дискреційних повноважень ЦВЛК. В тому числі, передбачена п.2.3 розділу І Положення № 402 функція ЦВЛК з контролю за рішеннями ВЛК входить до дискреції ЦВЛК ЗСУ як військово-медичної установи з військового управління, що здійснює керівництво ВЛК регіонів у ЗСУ та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в ЗСУ.
Відповідно до п.п.2.3.4 п.2.3 глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Відтак, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що відповідач наділений правом розглядати, переглядати, скасовувати та відміняти постанови будь-якої ВЛК не беручи уваги до того, чи позивач був у списку осіб, щодо яких слідчий СУ ГУНП у Львівській області ініціював перевірку правомірності прийнятих постанов ВЛК про непридатність військовозобов`язаних до військової служби.
Разом з цим, згідно протоколу ЦВЛК від 14.04.2025 №2025-0414-0930 комісія розглянула наступні документи: довідку ВЛК №466/24 від 04.02.2023; карту обстеження та медичного огляду від 04.02.2023; консультативний висновок спеціаліста від 03.11.2022.
Лікар-експерт дійшов висновку «…Відповідно до вимог пункту «а» статті 30 Пояснення, щодо застосування статей Розладу хвороб, станів та фізичних ва, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1 до Положення) – діагноз має передбачати короткозорість або далекозорість будь якого ока в одному із меридіанів більше 12,0 дптр або астигматизм будь якого виду з різницею рефракції у двох головних меридіанах більше 6,0 дптр. Вид та ступінь аномалії рефракції визначається за допомогою скіаскопії або рефрактометрії. У статті вказані ті ступені аномалії рефракції очей, установлені за умов циклоплегії, за яких гострота зору з корекцією не дає підстав для застосування статті 31 Розладу хвороб, але характер та ступінь аномалії рефракції такі, що одержану гостроту зору слід визнавати нестійкою. 
Враховуючи невідповідність встановленого діагнозу вимогам пункту «а» статті 30 Розладу хвороб, та те що діагноз не підтверджений даними скіаскопії або рефрактометрії за умов циклоплеги, результатами КРФ дослідження у паперовому вигляді (чеку), є підставою скасувати постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо ОСОБА_1 , 1975 року народження, згідно довідки ВЛК №466/24 від 04.02.2023 «Непридатний до військової служби з виключенням з військового облік»…»
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач фактично не погоджується із оскаржуваною постановою у зв`язку з тим, що відповідачем (на думку позивача) не враховано ряд захворювань, які вказують на непридатність його до військової служби під час мобілізації
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Тобто, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК чи ЦВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що позивач посилається на порушення процедури прийняття оскарженого рішення, однак жодних доказів, які б підтверджували такі обставини, суду не подав.
Водночас, суд звертає увагу на те, що зі змісту спірної постанови, оформленої протоколом, за наслідками дослідження картки медичного огляду позивача судом встановлено, що комісією ЦВЛК надано оцінку стану здоров`я позивача, враховано та досліджено медичні обстеження останнього та зроблено певний висновок про скасування спірної постанови ВЛК та вирішено, що позивач підлягає повторному медичному огляду ВЛК.
Відтак, у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності, він має право особисто звернутися до відповідної ВЛК згідно вимог Положень №402 із пакетом документів, які б підтверджували зворотнє.
Крім того, судом встановлено позивач не був присутній та не викликався під час перегляду довідки ВЛК, разом з тим, обов`язковий виклик, присутність громадян стосовно яких переглядаються постанови позаштатних ВЛК Положенням №402 не визначено.
Враховуючи наведене вище, суду першої інстанції правильно виснував, що відсутні правові підстави для скасування в судовому порядку постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України №2025-0414-0930 від 14.04.2025 та похідні позовні вимоги.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі № 380/21940/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула