Справа № 161/24092/25 
Провадження № 2/161/6427/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Пахолюка А.М.
при секретарі – Корнійчук А.А.
розглянувши в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , 03.05.2024 року було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1390-0911, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 9100 грн., строком кредитування 365 днів, базовим строком 30 днів за зниженою ставкою 1,45 % в день, стандартною ставкою 1,45 % в день.
Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором.
Станом на 13.10.2025 року заборгованість за кредитним договором становить -58626,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом – 9100 грн., нарахованими процентами – 48161,75 грн., комісія за видачу кредиту – 1365 грн. 
Разом з тим, вказує, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 13126,75 грн. 
На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі – 45500 грн. та понесені судові витрати по справі.
Заочним рішенням суду від 16.12.2026 року позовні вимоги позивача задоволено повністю.
Ухвалою суду від 09.12.2025 року відповідачу поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
У відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що позовні вимоги про стягнення процентів в розмірі 48161,75 грн. за кредитним договором, є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач визнає позовні вимоги за тілом кредиту в розмірі 9100 грн. та вказує, що заявлена сума процентів в розмірі 48161,75 грн. є неспівмірною тілу кредиту в розмірі 9100 грн., є порушенням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», суперечить принципу пропорційності, розумності та справедливості. Також, вказує, що відсутні первинні документи, які підтверджують правильність розрахунку заборгованості та не містить детального обґрунтування таких нарахувань. На підставі наведеного просить суд позов задовольнити частково, а саме суму кредиту в розмірі 9100 грн.
Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 509, 526, 527,530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Як визначено ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст.638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Судом установлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , 03.05.2024 року було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1390-0911, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 9100 грн., строком кредитування 365 днів, базовим періодом 30 днів за зниженою ставкою 1,45 % в день, стандартною ставкою 1,45 % в день.
Договір № 1390-0911 від 03.05.2024 року був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Аналізуючи зміст договору про відкриття кредитної лінії № 1390-0911 від 03.05.2024 року, вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання споживчого кредиту.
Судом встановлено, що за договором про надання фінансового кредиту, який було укладено між сторонами 03.05.2024 року, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 9100 грн. на умовах, передбачених договором про відкриття кредитної лінії № 1390-0911 від 03.05.2024 року, шляхом перерахування зазначеної суми на вказану ним платіжну картку. 
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 9100 грн. підтверджується квитанцією LigPay nf довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та АТ «Приватбанк» про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту 9100 грн. за договором №1390-0911 від 03.05.2024 року.
Згідно з договором строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором ( п. 4.13. договору).
Таким чином, кредитним договором визначено строк його дії до 02.05.2025 року.
Як видно з наданого позивачем розрахунку, проценти ним нараховані по 02.05.2025 року, сума заборгованих процентів 48161,75 грн. з цієї дати не змінювалась.
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно з умовами кредитного договору.
За умовами цього договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором.
Судом встановлено, що відповідачем не заперечується факт укладення між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитного договору № 1390-0911 від 03.05.2024 року та відповідач визнає позовну вимогу щодо стягнення суми тіла кредиту в розмірі 9100 грн.
Таким чином, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню в даному випадку.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що боржник має заборгованість перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що утворилася станом на 13.10.2025 року та становить згідно з наданим позивачем розрахунком 58626,75 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 9100 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 48161,75 грн., яка нараховувалася до 02.05.2025 року, тобто до закінчення строку дії кредитного договору, комісія – 1365 грн.
Однак, у позовній заяві позивач вказує, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме частково списання 13126,75 грн. за умови погашення позивачем решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 45500 грн. (58626,75 грн. – 13126,75 грн.) 
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9100 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком нарахованих позивачем процентів за користування кредитом, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023 року.
Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5 %, 120 днів 1,5 %, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Отже, укладаючи 03.05.2024 кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку у розмірі 1,45%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 1390-0911 від 03.05.2024 року, сторони погодили строк кредитування – 365 днів. Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе до 02.05.2025 року.
Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості по відсотках ОСОБА_1 за процентною ставкою 1% за період з 03.05.2024 року по 02.05.2025 року: 9100 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 91 грн. х 365 днів (строк кредитування) = 33215 грн.).
Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9100 грн. за період з 03.05.2024 року по 02.05.2025 року, який підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача становить 33215 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 1390-0911 від 03.05.2024 року, у розмірі 42315 грн., яка складається із: суми заборгованості за по тілу кредиту в розмірі 9100 грн., суми заборгованості по процентам – 33215 грн.
Отже, ОСОБА_1 істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
Інші доводи відповідача зводяться до незгоди з нарахуванням суми відсотків, при цьому підписуючи договір про відкриття кредитної лінії, ОСОБА_1 був ознайомлений зі всіма його умовами та термінами повернення кредиту.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 42315 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2252 грн. 83 коп. пропорційно частині задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість в розмірі – 42315 (сорок дві тисячі триста п`ятнадцять) грн. 00 коп., яка складається з: 9100 грн. – прострочена заборгованість за кредитом, 33215 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, за кредитним договором № 1390-0911 від 03.05.2024 року.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі - 2252 (дві тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 83 коп.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», код ЄДРПОУ - 38548598, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, офіс 407.
Відповідач – ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Пахолюк А.М.