ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/1161/26 
№ провадження 2/646/2186/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі
головуючої судді Іщенко О. В.
секретар судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» в особі представника Шкапенко О. В.,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в особі представника Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-банк» в особі представника Шкапенка О. В. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року у розмірі 17 342,53 гривень станом на 05 лютого 2026 року, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 12 978,060000000001 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 4 133,62 гривень, загального залишку заборгованості за пенею у розмірі 230,85 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 липня 2025 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» кредитний договір № АВН0СТ155101751357535365, за умовами якого йому надається кредит у розмірі 15 000,00 гривень строком на 59 місяців, тобто до 30 червня 2030 року, зі сплатою відсотків у розмірі 75,00 % щомісячно та комісії у розмірі 0,00 гривень.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі - надав відповідачу кредит відповідно до умов вказаного вище кредитного договору.
Станом на 05 лютого 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 17 342,53 гривень та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 12 978,060000000001 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 4 133,62 гривень та загального залишку заборгованості за пенею у сумі 230,85 гривень.
Відповідно до пункту 11. заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
На переконання позивача, при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, а саме, Закон України «Про споживче кредитування».
У відповідності до пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набирав чинності 24.12.2023 р., + 30 днів = 23.01.2024 р.), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Як уважає позивач, на договори споживчого кредиту, які будуть укладатись після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ (набрання чинності 24 грудня 2023 року + 30 днів = 23 січня 2024 року) вимога пункту 5 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону не поширюється, тому, нарахування пені не забороняється.
Отже, за таких підстав у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, на переконання позивача, відповідач станом на 05 лютого 2026 року має заборгованість у розмірі 17 342,53 гривень, яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 12 978,060000000001 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 4 133,62 гривень, загального залишку заборгованості за пенею у сумі 230,85 гривень, які, позивач, керуючись статтями 525-527, 530, частиною першою статті 598, статтями 599, 610, частиною другої статті 615, статтями 629, 1050 та 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 23, 28, 175 та частиною першою статті 276 Цивільного процесуального кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь.
Окрім того, Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» просить стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
У судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Матеріали позовної заяви містять клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, у якому він зазначив, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин, передбачених частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв/клопотань до суду не надав. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
29 червня 2025 року ОСОБА_1 цифровим власноручним підписом підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», чим підтвердив, що до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms, з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному обсязі, відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб; що дана анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням: https://a-bank.com.ua, між ним та АТ «АКЦЕНТ-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг зі строком дії у 90 років, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
У той же день ОСОБА_1 власноручним цифровим підписом підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, у якій просив Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1 у UAH та встановити кредитний ліміт на таких умовах: вид послуги - відкриття та обслуговування поточного рахунку; сума кредиту (ліміту) - від 1 000,00 до 200 000,00 гривень; пільговий період - до 62 днів за ставкою 0000001 %, у разі виходу з пільгового періоду - 3,4 % на місяць; строк кредитування - 240 місяців.
У додатку № 1 до заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 29 червня 2025 року зазначено ліміти по картці (рахунку).
01 липня 2025 року між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір з послугою «Швидка готівка» № АВН0СТ155101751357535365.
У заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року ОСОБА_1 просив надати йому в Акціонерному товаристві «А-БАНК» кредит за послугою «Швидка готівка» на таких умовах: вид кредиту - кредит на споживчі потреби; тип кредиту - кредит строковий; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту - 15 000,00 гривень; строк кредиту - 60 місяців зі строком повернення до 2030-06-30 включно; процентна ставка (фіксована) - 75 % на рік; у разі порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки.
У той же день ОСОБА_1 електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», у якому у якості основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача зазначено таку інформацію: тип кредиту - беззалоговий; сума/ліміт кредиту - 15 000,00 гривень; строк кредитування - 60 місяців.
У якості інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено: процентна ставка, відсотків річних - 75; тип процентної ставки - фіксована; порядок зміни процентної ставки - не передбачено; загальні витрати за кредитом - 43 601,37 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 58 601,37 гривень; реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 109,01.
Як зазначено у розділі 6 «Додаткова інформація», наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит - у разі наявності заборгованості у клієнта зі сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка»; пеня - пеня у розмірі 0,07 % (не менше ніж 1 грн) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, але пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % відсотків суми простроченого платежу.
Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що зазначена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 23:59 2030-06-30.
На підтвердження факту перерахування Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 15 000,00 гривень, відповідно до умов кредитного договору № ABH0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року, позивач додав копію меморіального ордеру № TR.47230061.258521.65455 від 01 липня 2025 року та виписку по рахунку № НОМЕР_2 .
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № ABH0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 убачається, що заборгованість відповідача перед Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» станом на 05 лютого 2026 року становить 17 342,53 гривень та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 12 978,06 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 4 133,62 гривень та заборгованості за пенею у сумі 230,85 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між кредитодавцем - Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг.

Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитквання» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 12 978,060000000001 гривень, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 4 133,62 гривень, загального залишку заборгованості за пенею у сумі 230,85 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідача, зокрема, тим, що останнім було підписано заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року, у якій чітко зазначені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. У подальшому відповідач активно користувався кредитними коштами, чим підтвердив згоду на умови договору згідно із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифів Акціонерного товариства «Акцент-банк».
Судом встановлено, що заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101751357535365, паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» підписані ОСОБА_1 цифровим власноручним підписом.
З наданої позивачем виписки по банківському рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» на ім`я відповідача, убачається, що 01 липня 2025 року на зазначений рахунок було зараховано грошові кошти у розмірі 15 000,00 гривень із призначенням платежу: «зарахування коштів за кредитом Швидка готівка».
Після зарахування вказаних коштів відповідач активно ними користувався, зокрема, здійснював перекази грошових коштів, поповнення мобільного рахунку, а також здійснював часткове погашення кредитної заборгованості.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та виникнення у відповідача обов`язку з їх повернення відповідно до умов договору.
Відповідно до пункту 6. заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року строк кредиту - 60 місяців зі строком повернення до 2030-06-30 включно.
У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яка є додатком до вказаної вище заяви, наведено графік щомісячних платежів із визначенням розміру платежів, строків їх внесення, а також суми мінімального щомісячного погашення кредитної заборгованості.
У розділі 6 «Додаткова інформація» паспорта споживчого кредиту передбачено право кредитодавця дострокового розірвання кредитного договору у разі наявності заборгованості у клієнта зі сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів.
Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Цією нормою передбачено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Ураховуючи те, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного внесення щомісячних платежів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для захисту порушеного права позивача шляхом стягнення простроченої заборгованості.
Разом із тим, відповідно до умов кредитного договору та вимог чинного законодавства, право кредитора на вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту пов`язується з необхідністю направлення позичальнику відповідної досудової вимоги. 
Однак, належних та допустимих доказів направлення відповідачу вимоги про дострокове виконання кредитного зобов`язання позивачем суду не надано.
За таких обставин суд дійшов висновку, що строк виконання зобов`язання щодо повернення кредиту у повному обсязі станом на момент звернення позивача до суду не настав, а тому правові підстави для стягнення всієї непогашеної суми кредиту відсутні.
Водночас ненаправлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту не звільняє позичальника від обов`язку належного виконання тих грошових зобов`язань, строк виконання яких уже настав відповідно до погодженого сторонами графіка платежів.
Отже, позивач має право вимагати стягнення лише тієї частини заборгованості, яка є простроченою, а саме за щомісячними платежами, строк сплати яких настав на момент пред`явлення позову. Сума кредиту та інші платежі, строк виконання яких станом на час звернення до суду не настав, стягненню не підлягають.
У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яка фактично є графіком платежів, зазначено, що погашення кредитної заборгованості здійснюється шляхом внесення щомісячно 01 числа, у період з 01 серпня 2025 року по 01 грудня 2029 року, платежів у розмірі 976,65 гривень, за винятком платежу, передбаченого на 01 лютого 2026 року, розмір якого становить 976,66 гривень.
З наданих позивачем доказів, які є взаємоузгодженими у цій частині, убачається, що відповідачем у рахунок погашення кредитної заборгованості було сплачено грошові кошти у розмірі 2 021,94 гривень, які позивач зарахував у рахунок погашення тіла кредиту.
Із позовною заявою позивач звернувся до суду 05 лютого 2026 року, а тому на момент звернення до суду настав строк сплати щомісячних платежів за період з 01 серпня 2025 року по 01 лютого 2026 року включно, тобто семи щомісячних платежів.
Загальний розмір платежів за вказаний період становить 6 836,56 гривень.
З урахуванням сплачених відповідачем коштів у розмірі 2 021,94 гривень, розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 4 814,62 гривень.
Стосовно заборгованості відповідача зі сплати процентів за користування кредитом та її розміру суд зазначає таке.
У пункті 6 заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 75 % річних.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що станом на 05 лютого 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 17 342,53 гривень, з яких: 12 978,06 гривень - залишок заборгованості за тілом кредиту, 4 133,62 гривень - заборгованість за процентами, 230,85 гривень - заборгованість за пенею.
Судом установлено, що у період з 01 липня 2025 року по 05 лютого 2026 року позивач здійснював нарахування процентів відповідно до умов кредитного договору, а саме за погодженою сторонами фіксованою процентною ставкою у розмірі 75 % річних. 
Наданий позивачем розрахунок містить відомості щодо періоду нарахування процентів, розміру заборгованості, здійснених відповідачем платежів та залишку непогашених зобов`язань, є детальним, послідовним та узгоджується з іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами є підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.
Стосовно наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею суд зазначає таке.
У заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року зазначено, що у разі порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки.
Згідно із інформацією, наведеною у паспорті споживчого кредиту "Швидка готівка", наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит - у разі наявності заборгованості у клієнта зі сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою "Швидка готівка"; пеня - пеня у розмірі 0,07 % (не менше ніж 1 грн) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, але пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 % відсотків суми простроченого платежу.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що заборгованість відповідача за пенею станом на 02 лютого 2026 року становить 230,85 гривень.
Інформація, зазначена у вказаному вище розрахунку заборгованості, охоплює період з 01.07.2025 по 05.02.2026, у межах якого відповідачу було нараховано заборгованість зі сплати пені.
Згідно із пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить про те, що у разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що норми Цивільного кодексу України у питанні нарахування пені є загальними та поступаються у пріоритеті застосування нормам спеціального законодавства, яким у даному випадку є Закон України «Про споживче кредитування».
Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Верховний Суд неодноразово робив висновок, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України, зокрема, такі висновки наведено у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17.
Ураховуючи викладене, відповідач на підставі пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
З урахуванням установлених судом обставин справи, наданих позивачем доказів та їх оцінки у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позивачем доведено факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та неналежного виконання ним зобов`язань щодо своєчасного внесення обов`язкових платежів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту в частині щомісячних платежів, строк сплати яких настав на момент звернення до суду, а також заборгованість за процентами за користування кредитом.
Разом із тим, вимоги позивача в частині стягнення пені задоволенню не підлягають з підстав, наведених вище.
Відповідно до частини першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи те, що за результатами розгляду справи позовна заява підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 373,80 гривень, як частина судових витрат, понесених позивачем при поданні позовної заяви.

Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101751357535365 від 01 липня 2025 року станом на 05 лютого 2026 року у розмірі 8 948 (вісім тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 24 копійки, з яких: 4 814,62 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4 133,62 гривень - загальний залишок заборгованості за відсотками.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір у розмірі 1 373 (одна тисяча триста сімдесят три) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 22 травня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», ЄДРПОУ: 14360080, місцезнаходження: вулиця Батумська, будинок 11, місто Дніпро Дніпропетровської області, 49074; номер телефона: +380567221187, email: Legal.Collect@a-bank.com.ua;
Представник позивача: Шкапенко Олександр Віталійович, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: вулиця Батумська, будинок 11, місто Дніпро Дніпропетровської області, 49074; номер телефона: НОМЕР_5 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Іщенко