УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/4284/25 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С. 
Категорія 69 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №285/4284/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Бєлкіної Д.С. у м.Баранівці,

у с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 через адвоката Мельника О.С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила розірвати шлюб, укладений між нею ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Кам`янської селищної ради Баранівського району Житомирської області.
Позов обґрунтований тим, що 22 вересня 2006 року зареєстрований шлюб між нею ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 . Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Сторони не проживають разом більше дев`яти років, спільного господарства не ведуть, сімейного життя та шлюбних стосунків не підтримують. Сторони мають різні погляди на становище чоловіка та дружини у сім`ї, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Будь-які спроби примиритися бажаних наслідків не принесли.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 вересня 2006 року виконкомом Кам`янобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис №15.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції не повідомив його про місце, дату і час судового засідання, що є грубим порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. Зазначені в позовній заяві ОСОБА_1 обставини не відповідають дійсності та не були дослідженні в суді першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. 

Згідно з ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. 

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що 22 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Кам`янобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис №15 (а.с.6).

Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірваний в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. 

ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що зазначені позивачем у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, а доказування ґрунтуватися на припущеннях не може.

Відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, оскільки шлюб є добровільним сімейним союзом жінки та чоловіка, який має ґрунтуватися на вільній згоді подружжя (ст.ст.21,24 СК України). 

Отже, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а протилежне суперечило б моральним засадам суспільства. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Покликання відповідача ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі на те, що він не був повідомленим належним чином про розгляд справи не можна віднести до обов`язкової підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, оскільки у цьому випадку суд не порушив норм процесуального права.

Так, ухвалою від 28 серпня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області відкрив у справі спрощене позовне провадження, призначив спрощене позовне провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.25-26).

За відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Кореспонденція, у тому числі повідомлення про виклик до суду на 01 жовтня 2025 року, направлялася відповідачу ОСОБА_2 на адресу його реєстрації та була повернута Укрпоштою із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.28-29).

За змістом положень п.4 частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.

Сам факт неотримання відповідачем ОСОБА_2 поштової кореспонденції, яку суд першої інстанції з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулася до суду в зв`язку з її неотриманням адресатом, не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції. 

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі №800/547/17 висловлений правовий висновок за яким, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Підсумовуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року, яким шлюб між сторонами розірваний, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Окрім того, щодо прохальної частини апеляційної скарги про повернення справи до районного суду для продовження її розгляду, то таке прохання не ґрунтується на положеннях чинного цивільно-процесуального законодавства, приймаючи до уваги те, що положення ст.374 ЦПК України наразі не наділяють суд апеляційної інстанції повноваженнями направляти справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо оскаржується рішення суду першої інстанції, а не ухвала. У даному випадку оскаржується рішення суду першої інстанції та й суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Пункт 4 частини шостої ст.19 ЦПК України відносить справу про розірвання шлюбу до малозначних. За пунктом 2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: