Дата документу 03.06.2026 Справа № 337/3413/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 337/3413/17 Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/1015/26-3 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Гончар М.С.,
Онищенка Е.А.
при секретарі: Смокотіній В.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Балковим Русланом Леонідовичем, на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - АКІБ «УкрСиббанк», про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛГРУП», Державного реєстратора Пелих Віталія Віталійовича, Виконавчого комітету Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, третя особа - АКІБ «УкрСиббанк», про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно, за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - АКІБ «УкрСиббанк», про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «РОЯЛГРУП», Державного реєстратора Пелих В.В., Виконавчого комітету Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, третя особа - АКІБ «УкрСиббанк», про розподіл спільно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно, за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування ухвали, приведення її у належний стан, виправлення помилки, продовження процесуального строку, звільнення від покладеного обов`язку, про відкладення розгляду справи, про повторний допит свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відмовлено.
Скасовано ухвалу від 04.10.2021 року в частині допиту у судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 .
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підписана адвокатом Балковим Р.Л., в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2021 року в частині допиту свідків залишити без змін, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суддя Салтан Л.Г., на думку скаржника, в ухвалі від 21.11.2022 року перевищила надані їй законом повноваження, а саме, зобов`язала ОСОБА_1 фінансувати витрати суду, а саме витрати за розсилання судових повісток. Судом першої інстанції фактично здійснено підміну правової природи витрат, замість передбачених законом витрат на виклик свідків, які підлягають подальшому розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, на ОСОБА_1 покладено обов`язок попереднього фінансування діяльності суду.
Також вказує, що оскаржувана ухвала в частині скасування допиту свідків призводить до фактичного позбавлення сторони права на доступ до правосуддя. Суд першої інстанції, відмовившись від дослідження показань свідків, безпідставно обмежив сторону у можливості доведення своїх вимог і заперечень, чим порушив засади змагальності та рівності сторін.
Крім того, судове засідання 20.12.2022 року відбувалося без участі ОСОБА_1 та його адвоката Прядко Д.В., та без участі сторін ТОВ «РОЯЛГРУП» або їх представників, Державного реєстратора Пелих В.В. Вказує, що суддя Салтан Л.Г. проводила судові засідання поза межами залу судового засідання.
Інші учасники справи судове рішення не оскаржили.
Учасники справи наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористались. 
В переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, немає таких ухвал, як скасування ухвали про забезпечення судових витрат, «приведення її у належний стан, звільнення від покладеного обов`язку». Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції у вказаній частині не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.
Таким чином, колегія суддів переглядає оскаржувану ухвалу суду в частині відмови продовжити процесуальний строк, відмови у внесенні виправлень у судове рішення. 
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явилися. Скаржник та його представник - адвокат Балковий Р.Л. повторно не явились в судове засідання, від представника ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що він 03.06.2026 буде перебувати за межами області в м. Києві, тому прибути до Запорізького апеляційного суду не має змоги. 
Частиною першою статті 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Окрім того, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина перша статті 372 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд виходить із того, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.
Зважаючи на вказане, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності учасників справи. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду, за клопотанням ОСОБА_1 викликані для допиту у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_9 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_40 , ОСОБА_30 , ОСОБА_8 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 , ОСОБА_4 .
Судом першої інстанції в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , інші свідки неодноразово викликалися у судові засідання засобами поштового зв`язку за адресами, повідомленими ОСОБА_1 в заяві про допит свідків, та шляхом оголошень щодо виклику свідків на офіційному сайті суду, однак за викликами суду не з`являються.
Також, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2022 року зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суму судових витрат, пов`язану з викликом свідків у розмірі 1 739 грн., надавши суду докази на підтвердження внесення коштів в строк до 03 грудня 2022 року.
Постановлено, що питання щодо виклику свідків у судове засідання на 20 грудня 2022 року об 09 год 30 хв необхідно вирішити після забезпечення ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із викликом свідків.
Роз`яснено ОСОБА_1 , що згідно з ч. 3 статті 135 ЦПК України у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат або несплати у визначений судом строк відповідних сум авансом суд вправі відхилити клопотання про виклик свідка, скасувати раніше постановлену ухвалу про виклик свідків та ухвалити рішення на підставі інших поданих учасниками справи доказів.
Після постановлення вказаної ухвали ОСОБА_42 звернувся до суду з клопотаннями, в яких просив виправити помилку, допущену в ухвалі суду, зазначивши, що ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду згідно ч. 1 п. 13 ст. 353 ЦПК України в 15-денний строк з моменту винесення ухвали, оскільки ухвала стосується питань визначення розміру судових витрат; просив привести ухвалу в належний стан, звільнивши його від витрат, враховуючи раніше зроблені судом висновки щодо його матеріального стану, відтермінувати виконання ухвали до оскарження в апеляційній або касаційній інстанції, скасувати її як незаконну та відкласти розгляд справи до вирішення питання щодо призначення йому адвоката за рахунок держави, закінчення карантину та/або воєнного стану, повернення матеріалів провадження з апеляційного суду.
Також судом першої інстанції встановлено, що у визначений в ухвалі від 21 листопада 2022 року строк - до 3 грудня 2022 року ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з поштовими відправленнями на депозитний рахунок не забезпечені, останній не має наміру виконувати зазначену ухвалу, вважаючи її незаконною.
Мотиви, якими керується апеляційний суд, та застосовані норми права.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
При їх здійсненні слід враховувати і вимоги частини четвертої статті 12 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина перша статті 127 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).
Суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.
У разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат або несплати у визначений судом строк відповідних сум авансом суд вправі відхилити клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів та ухвалити рішення на підставі інших поданих учасниками справи доказів або скасувати раніше постановлену ухвалу про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування доказів або огляд доказів за їх місцезнаходженням.
Як зазначалося вище, судом першої інстанції встановлено, що у визначений в ухвалі від 21 листопада 2022 року строк - до 3 грудня 2022 року ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з поштовими відправленнями на депозитний рахунок не забезпечені, останній не має наміру виконувати зазначену ухвалу, вважаючи її незаконною.
У зв`язку з встановленими обставинами колегія суддів погоджується з висновком суду, який вважав за доцільне скасувати раніше постановлену ухвалу в частині допиту свідків та відмовити у задоволенні клопотання про повторний допит свідків у судовому засіданні. 
Також суд першої інстанції правильно виснував, що доводи ОСОБА_1 щодо необхідності виправлення помилки в зазначеній ухвалі є помилковими.
Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Ухвали суду першої інстанції про внесення на депозитний рахунок суми судових витрат, пов`язаних з викликом свідків, не зазначені у переліку ухвал, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення.
Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Отже, ухвала суду першої інстанції про забезпечення судових витрат не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду щодо суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду щодо суті спору.
Схожі висновки висловив Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 509/2803/19 (провадження № 61-18656св20).
У постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виснував, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції про внесення на депозитний рахунок суми судових витрат, пов`язаних з викликом свідків, не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від рішення.
Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 522/1654/18 (провадження 61-15599св19).
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).
Оскільки справа по суті місцевим судом не розглянута, а ухвала суду про внесення на депозитний рахунок суми судових витрат, пов`язаних з викликом свідків, не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від судового рішення, яким спір має бути вирішений по суті.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду, що клопотання ОСОБА_1 про відтермінування виконання ухвали суду обумовлено бажанням її оскарження та небажанням нести витрати, тому підстави для продовження встановленого судом строку відсутні. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судове засідання 20.12.2022 року відбулося без участі ОСОБА_1 , його представника, без участі ТОВ «РОЯЛГРУП» або їх представників, Державного реєстратора Пелих В.В. не є підставою для скасування оскарженої ухвали. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був повідомлений про судове засідання, яке було призначено на 20.12.2022 року, подав клопотання про відкладення розгляду справи до вирішення питання щодо призначення йому адвоката, закінчення воєнного стану та карантину.
Також колегія суддів звертає увагу, що судове рішення може бути переглянуте в апеляційному порядку лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не переглядає судове рішення у частині, що стосується прав та обов`язків осіб, якщо такі особи не оскаржують судове рішення шляхом подання апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «РОЯЛГРУП», Державний реєстратор Пелих В.В. правом на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 20 грудня 2022 року не скористались, тобто погодились з таким судовим рішенням.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з додержанням норм процесуального права.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Балковим Русланом Леонідовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2022 року в частині відмови продовжити процесуальний строк, відмови у внесенні виправлень у судове рішеннязалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року. 

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко