307/1401/25
2/479/56/26
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(заочне)
27 квітня 2026 року смт.Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого – судді Репушевської О.В.,
за участі: секретаря судового засідання Рябощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №307/1401/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у ч а с н и к и с п р а в и :
представник позивача Поляков О.В.,
відповідач ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" в особі представника звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01 червня 2024 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №142230, згідно якої відповідач отримав кредит, у розмірі 5000 грн., зі сплатою процентів, на строк 70 днів. 10 жовтня 2024 року ТОВ "ФК "Кредіплюс" та ТОВ ФК "ЕЙС" уклали договір факторингу №10102024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Кредіплюс" передає (відступає) ТОВ ФК "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК "ЕЙС" приймає належні ТОВ "ФК "Кредіплюс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10102024 від 10 жовтня 2024 року ТОВ ФК "ЕЙС" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 10212,88 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК "ЕЙС" в сумі 10212,88 грн. Таким чином, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодних платежів для погашення заборгованостей ні на рахунки ТОВ "ФК "ЕЙС", ні на рахунки попередніх кредиторів. Позивач просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором у розмірі 10212,88 грн., а також понесені позивачем судові витрати 7000 гривень витрат на правничу допомогу та 2422,40 судового збору.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку.
У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи..
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи судом встановлено, що 01 червня 2024 року між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та відповідачем було укладено кредитний договір №142230, в формі електронного документа з використанням електронного підпису.
01 червня 2024 року ТОВ "ФК "Кредіплюс" ініціювало переказ коштів згідно договору №142230 безготівковим зарахуванням на платіжну картку №5169-15хх-хххх-9617, що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "ФК "Кредіплюс".
10 жовтня 2024 року ТОВ "ФК "Кредіплюс" та ТОВ ФК "ЕЙС" уклали договір факторингу №10102024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Кредіплюс" передає (відступає) ТОВ ФК "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК "ЕЙС" приймає належні ТОВ "ФК "Кредіплюс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10102024 від 10 жовтня 2024 року ТОВ ФК "ЕЙС" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 10212,88 грн. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК "ЕЙС" в сумі 10212,88 грн., з яких: 6057,08 грн. заборгованість по кредиту, 3755,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам, 400,00 комісія за кредитним договором .
Згідно з п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положення ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.
За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.ст.525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що відповідач не погасив кредит, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 10212,88 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС".
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані наступні документи: копія договір про надання правової допомоги від 04 лютого 2025 року, додаткова угода №4 від 04 лютого 2025 року, акт прийому передачі, всього на загальну суму - 7000 грн..
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення, оскільки не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Керуючись ст.ст.526, 527, 530, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в : 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором №142230 від 01 червня 2024 року у сумі 12 667 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 10 коп., судовий збір в сумі 2422,40 грн..
В задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу, - відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :