Справа № 466/7004/24 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/286/26 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
представника ТзОВ «ЄвроЛьвів» – Маланій І.Я.,
представника ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» – Оприска М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» про визнання майнових прав на об`єкт,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Яковенко О.М. звернулася до суду з позовом до ТзОВ «ЄвроЛьвів» про визнання майнових прав на об`єкт.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18 грудня 2021 року позивачка підписала Попередній договір №5331 купівлі-продажу квартири з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест».
18 грудня 2021 року був укладений Договір №5332 про внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу квартири з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», відповідно до якого усі права та обов`язки за договором перейшли до відповідача ТзОВ «ЄвроЛьвів».
Відповідно до розділу 2 попереднього договору №5331 зі змінами, предметом договору є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкта на умовах, встановлених договором.
Сторони повинні були укласти основний договір протягом 4 кварталу 2022 року. Квартира повинна передатись відповідачем ТзОВ «ЄвроЛьвів» позивачці ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів.
Позивачка на виконання розділу 4 попереднього договору №5331 зі змінами, сплатила повну суму забезпечувального платежу.
Однак, станом на день подання позовної заяви, пропозиції від відповідача щодо укладення основного договору, основний договір не укладено та квартиру у власність позивачці ОСОБА_1 не передано.
Представником позивачки ОСОБА_1 було надіслано лист відповідачу ТзОВ «ЄвроЛьвів» з проханням укласти основний договір, відповіді на який отримано не було. Однак, відповідач ТзОВ «ЄвроЛьвів» надіслало лист-звернення, в якому відмовляє в укладенні основного договору і який містить пропозиції у строк до 30 червня 2024 року звернутися до ТОВ «Сіті Львів Девелопмент» для укладення договорів про придбання квартири на нових умовах, або до відповідача ТзОВ «ЄвроЛьвів» для звірки розміру та узгодження умов повернення коштів. Позивачем був надісланий лист у відповідь із відмовою від пропозицій та проханням виконати зобов`язання, передбаченим у договорі способом.
Представником позивачки подано адвокатський запит до Державної інспекції архітектури та містобудування України, у відповіді на який значиться, що в Реєстрі будівельної діяльності наявна інформація про виданий Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Львові дозвіл на виконання будівельних робіт від 29 серпня 2018 року за №ЛВ112182412226 щодо об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Під Голоском у м. Львові», замовник будівництва – ТзОВ «ЄвроЛьвів», клас наслідків – СС2; статус документа – діючий. Іншої інформації за параметрами пошуку, зазначеними у запиті, у розпорядженні ДІАМ не виявлено.
Також, представником ОСОБА_1 було подано адвокатський запит до Львівської міської ради з проханням надати інформацію щодо проведення та результатів проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо спірного об`єкта. Станом на момент подання позовної заяви відповідь на запит не надійшла.
Відтак, ОСОБА_1 вважала, що визнання майнових прав на об`єкти інвестування за нею захистить її інтереси у випадку намагань відповідача чи інших осіб здійснити подвійний продаж майнових прав чи оформлення нерухомості іншим незаконним способом. 
З врахуванням зазначених обставин просила визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкти незавершеного будівництва:
незавершену будівництвом 1- (одно) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою:  АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер:4610137500070040024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 10 (десятому) поверсі, за будівельним номером 50 (вісімнадцять), загальна проектна площа 51,44 (п`ятдесят сім цілих сорок чотири сотих) кв.м (т.1 а.с.1-9).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яковенко Ольги Миколаївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» про визнання майнових прав на об`єкт – відмовлено. 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» понесену суму судових витрат по справі №466/7004/24 в розмірі 40000 грн.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – Рубля Олександр Сергійович.
В апеляційній скарзі покликається на те, що 28 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» та ОСОБА_4 укладено попередній договір купівлі-продажу № 153 однокімнатної квартири в першому під`їзді на 10 поверсі за будівельним номером АДРЕСА_2 , загальна проектна площа 51.44 кв.м.
16 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про заміну сторони в попередньому договорі купівлі-продажу № 153, за яким ОСОБА_5 замінила ОСОБА_4 та прийняла усі права та обов`язки передбачені попереднім договором купівлі-продажу № 153.
В подальшому на підставі договору переуступки прав від 09 січня 2020 року усі права та обов`язки передбачені попереднім договором купівлі-продажу № 153 в частині придбання об`єкта нерухомого майна прийняла ОСОБА_1 , яка підписала попередній договір купівлі-продажу квартири № 5331 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», а також договір № 5332 про внесення змін до попереднього договору № 5331, якими Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», а предметом договору визначено укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкта на умовах встановлених договором. 
Укладений між сторонами попередній договір купівлі-продажу квартири містить усі істотні умови, що притаманні договору купівлі-продажу майнових прав, а відтак такий договір не є попереднім за своєю суттю, а є договором купівлі-продажу майнових прав.
На виконання умов попереднього договору № 5331 ОСОБА_1 сплатила повну суму забезпечувального платежу, однак пропозицій щодо укладення основного договору не надходило.
Сплативши суму забезпечувального платежу, ОСОБА_1 набула майнові права на квартиру, відтак відповідач не міг передати майнові права третій особі на підставі договору № 01-26/03-24, оскільки такі йому не належали. 
Висновок суду про наявність заборгованості зі сплати забезпечувального платежу не відповідає обставинам справи, оскільки позивачка не лише виконала свої зобов`язання в повному обсязі, але й переплатила суму забезпечувального платежу.
Сума забезпечувального платежу може бути збільшена на коефіцієнт коригування вартості на момент сплати кожного окремого платежу, однак позивачці не передано рахунку з врахуванням коефіцієнту коригування власності.
Наданий відповідачем та третьою особою розрахунок заборгованості щодо сплати забезпечувального платежу на суму 4563.96 грн не може братися до уваги, оскільки зазначена заборгованість не стосується забезпечувального платежу, а є лише штрафними санкціями. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» не є учасником спірних правовідносин, прав та обов`язків сторони за попереднім договором № 5331 не набувало, а тому позбавлене правомочностей вимагати від позивачки виконання договірних зобов`язань, в тому числі і сплати штрафних санкцій, передбачених договором.
Внаслідок укладення договору № 01-26/03-24 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» не виникло жодних юридичних наслідків, оскільки замовником будівництва залишається Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», а майнові права на недобудований спірний об`єкт нерухомості належить позивачці.
Своїми діями відповідач намагається перекласти фінансовий тягар несвоєчасного виконання своїх зобов`язань з будівництва та введення в експлуатацію будинку на позивачку та інших інвесторів. 
Ефективним способом захисту прав на об`єкт інвестування у разі невиконання забудовником належними чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію є визнання учасником будівництва (пайовиком) майнових прав на об`єкт інвестування, а належним відповідачем у такій справі є забудовник, тому висновок суду про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» є неналежним відповідачем у справі є помилковим.
У даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» не є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», відповідач не відчужував об`єкт незавершеного будівництва чи права на нього, а передав третій особі лише право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва об`єкта, однак надалі залишається замовником будівництва та користувачем земельної ділянки, тому висновок суду щодо неналежності відповідача не відповідає обставинами справи.
Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ТзОВ «Євро Львів» - Маланій І.Я. та представника ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» - Оприска М.В. на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 28 лютого 2019 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», яке діє в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» та ОСОБА_4 укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитянським В.А. за реєстровим №153.
Згідно з п. 2.1 Попереднього договору купівлі-продажу квартири №153 від 28 лютого 2019 року, предметом цього договору є укладення сторонами в майбутньому договорів купівлі-продажу Об`єктів (далі – Основні договори) на умовах встановлених цим договором.
У відповідності до п.п. 1.1.1. та 1.1.2. Попереднього договору купівлі-продажу квартири №153 від 28 лютого 2019 року, Об`єктами є 1-но кімнатна квартира, що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 10 (десятому) поверсі, за будівельним номером 50 (п`ятдесят), загальна площа 51,44 (п`ятдесят одна ціла сорок чотири сотих) кв.м.; 1-но кімнатна квартира, що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 11 (одинадцятому) поверсі, за будівельним номером 56 (п`ятдесят шість), загальна площа 51,44 (п`ятдесят одна ціла сорок чотири сотих) кв.м. та 1-но кімнатна квартира, що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 12 (дванадцятому) поверсі, за будівельним номером 62 (шістдесят два), загальна площа 51,44 (п`ятдесят одна ціла сорок чотири сотих) кв.м. в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва спортивно-рекреаційного комплексу з житловими одиницями, підземним паркінгом та об`єктами громадського призначення, кадастровий номер: 4610137500070040024).
Відповідно до п. 4.3 Попереднього договору купівлі-продажу квартири №153 від 28 лютого 2019 року, Сторона-2 зобов`язується сплатити Стороні-1 забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 776 500,00 гривень за кожну із квартир.
16 травня 2019 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», яке діє в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено Договір про заміну сторони в Попередньому договорі купівлі-продажу квартири та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитянським В.А. за реєстровим №447, відповідно до якого усі права та обов`язки сторони перейшли від ОСОБА_4 до ОСОБА_5 
09 січня 2020 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», яке діє в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено Договір переуступки прав по Попередньому договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Ракитянським В.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстром №153. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. за реєстровим №15.
Згідно з п. 2 Договору переуступки прав, ОСОБА_1 прийняла на себе права та виконання всіх обов`язків, що виникатимуть перед іншою стороною за Попереднім договором купівлі-продажу з 09 січня 2020 року в частині придбання Обєкта-1: 1-но кімнатна квартира, що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 10 (десятому) поверсі, за будівельним номером 50 (п`ятдесят), загальна площа 51,44 (п`ятдесят одна ціла сорок чотири сотих) кв.м.
Відповідно до п. 6 Договору переуступки прав, Сторона-1 зобов`язана зарахувати сплачений Стороною-2 забезпечувальний платіж за Об?єкт-1, а саме, 776500,00 гривень в рахунок виконання зобов`язань в частині, що стосується Об?єкта-1 згідно Попереднього договору купівлі-продажу квартири за Стороною-3.
18 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», яке діє в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», у якій просила укласти з нею попередній договір купівлі-продажу, основною умовою якого буде укласти в майбутньому в належній формі та підписати основний договір купівлі-продажу 1-но кімнатної квартири, що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 10 (десятому) поверсі, за будівельним номером 50 (п`ятдесят), загальна площа 51,44 (п`ятдесят одна ціла сорок чотири сотих) кв.м. загальною вартістю 925380,00 гривень та зарахувати раніше сплачений забезпечувальний платіж в розмірі 776500,00 гривень на підставі договору переуступки прав по Попередньому договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Ракитянським В.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстром №153. Мотивувала заяву тим, що внесення змін до попереднього договору зі змінами є ускладненим, а оригінали документів втрачено.
18 грудня 2021 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» та ОСОБА_1 укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. за реєстровим №5331.
Згідно з п. 2.1 Попереднього договору купівлі-продажу квартири №5331 від 18 грудня 2021 року предметом цього договору є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу Об`єкта (далі – Основний договір) на умовах встановлених цим договором.
У відповідності до п.п. 1.1.1. та 1.1.2. Попереднього договору купівлі-продажу квартири №5331 від 18 грудня 2021 року, Об`єктом є 1-но (одно) кімнатна житлова квартира в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 4610137500:07:004:0024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 10 (десятому) поверсі, за будівельним номером 50 (п`ятдесят), загальна проектна площа 51,44 (п`ятдесят одна ціла сорок чотири сотих) кв.м.
Відповідно до п. 2.4. Попереднього договору купівлі-продажу квартири №5331 від 18 грудня 2021 року, сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим договором, протягом 4-го кварталу 2022 року, але не пізніше, ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Стороною-1 на Об`єкт та за умови виконання Стороною-2 вимог Розділу 4 Договору.
Згідно з п. 4.3 Попереднього договору №130 від 09 лютого 2021 року, Сторони погодили, що Сторона-2 сплатила Стороні-1 забезпечувальний платіж, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 925380,00 гривень. Сторони вказали, що Стороною-1 було зараховано Стороні-2 забезпечувальний платіж в розмірі 776 500,00 гривень, а сума неоплаченої частини забезпечувального платежу становить 148 880,00 гривень.
18 грудня 2021 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум», що діє в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», ОСОБА_1 та ТОВ «ЄвроЛьвів» був укладений Договір про внесення змін та заміну сторони до Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Барбуляк Х.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від 18 грудня 2021 року за реєстровим №5331, згідно з яким всі права та обов`язки продавця перейшли до ТОВ «Єврольвів».
На час розгляду справи основний договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_1 та ТзОВ «ЄвроЛьвів» не укладено.
Також встановлено, що 26 березня 2024 року між ТзОВ «ЄвроЛьвів» та ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» укладено Договір № 01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта від 26 березня 2024 року.
Згідно з п. 2.1 зазначеного договору ТзОВ «ЄвроЛьвів» зобов`язалося передати ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва об`єкта на земельній ділянці разом із усіма виконаними та/або незавершеними роботами та придбаними матеріалами, які були виконані та використані при спорудженні Об`єкта будівництва, а ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» зобов`язалося забезпечити організацію та/або фінансування (інвестування) будівництва Об`єкта відповідно до законодавства (у тому числі шляхом залучення коштів інших фізичних та/або юридичних осіб) та сплатити ТОВ «ЄвроЛьвів» обумовлену цим договором винагороду.
Згідно з Додатком №1 від 26 березня 2024 року до Договору № 01-26/03-24 винагорода Замовника за передачу Девелоперу права забудови Земельної ділянки та функції Замовника будівництва, в тому числі комплексу виконаних та/або незавершених будівельно-монтажних робіт та придбаних матеріалів, які були виконані при спорудженні Об`єкта будівництва, а також виконання інших договірних зобов`язань за цим Договором перед Девелопером, становить 136708035,39 грн, які підлягають сплаті не пізніше, ніж через 1 календарний рік після введення Об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання сертифіката готовності Об`єкта будівництва.
Актом передачі-приймання до Договору № 01-26/03-24 від 26 березня 2024 року засвідчено передання Замовником та прийняття Девелопером комплексу виконаних будівельно-монтажних робіт та придбаних матеріалів, які були виконані та використані при спорудженні Об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 » на суму 136708035,39 грн.
Того ж дня на підставі Акту приймання-передачі ТзОВ «ЄвроЛьвів» передало, а ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» прийняло відповідний будівельний майданчик.
Сертифікатом №ЛВ122260318219 інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 20 березня 2026 року багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 (нове будівництво) засвідчується відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.
Сертифікат виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 18 березня 2026 року.
Тому не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що Договір № 01-26/03-24 від 26 березня 2024 року є нікчемним (в розумінні ст.228 ЦК України) і не створює жодних правових наслідків.
Зазначений Договір № 01-26/03-24 від 26 березня 2024 року укладений із дотриманням законодавчих вимог щодо його форми, ніким не оспорений та не визнаний недійсним в судовому порядку.
Представником відповідача надано докази на підтвердження фактичного виконання Договору № 01-26/03-24, зокрема Договори переведення боргу, платіжні доручення про оплату за договорами переведення боргу на виконання Договору № 01-26/03-24, платіжні доручення про оплату за будівельні матеріали та виконані роботи щодо добудови будинку та введення будинку в експлуатацію. 
На думку суду, позивачем помилково ототожнюється замовник будівництва в розумінні законодавства про регулювання містобудівної діяльності та власник майнових прав, які можуть не збігатися в одній особі. У спірних правовідносинах не змінюючи статусу замовника будівництва, ТзОВ «ЄвроЛьвів» на підставі цивільно-правового договору передало майнові права на об`єкт та функції щодо організації та фінансування будівництва третій особі – ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», що не суперечить жодним нормам законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20). 
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, абзац перший частини другої, частина третя статті 51 ЦПК України).
Встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13червня 2024року у справі № 932/163/21).
Коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі співвідповідачем, суд відмовляє у задоволенні позову (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17 та п.5.8-5-10 постанови Верховного Суду від 28 січня 2026 року у справі №444/3122/22).
Велика Палата Верховного Суду  звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 07 липня 2020 року в справі № 712/8916/17, від 09 лютого 2021 року в справі № 635/4741/17.
Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 910/15792/20).
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справах № 570/3439/16-ц, № 372/51/16-ц).
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (див. постанову Верховного Суду від 04 червня 2025 року в справі № 453/1231/20).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19).
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду від 13 червня 2024 року в справі № 932/163/21).
Разом з тим, ТзОВ «ЄвроЛьвів» є неналежним відповідачем у справі, оскільки, на даний час, майнові права на всі результати будівельної діяльності передані за договором № 01-26/03-24 від 26 березня 2024 року ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» (функції забудовника), що свідчить про те, що позивачка просить визнати за нею майнові права, пред`явивши вимоги до особи, яка не вправі відповідати за такими, оскільки, на даний час, майнові права на спірну квартиру вже належать не відповідачу.
На вказані обставини звернута увага і в постанові Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року при вирішенні питання забезпечення позову у даній справі (див.т.5 а.с.205 ) , а також Верховним Судом у справах зазначеної категорії (див:справа №466/11625/24 Постанова від 21 липня 2025 року).
Враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до особи, яка не може відповідати за пред`явленими вимогами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, однак вважає, що підставою для відмови у задоволенні позову є неналежний суб`єктний склад спірних правовідносин, що виключає можливість вирішення судом цього спору по суті заявлених вимог, а оскільки суд першої інстанції відмовив в позові ще й з інших мотивів, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним відповідачем за вимогами про визнання майнових прав на:
1 (одно) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 4610137500070040024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 10 (десятому) поверсі, за будівельним номером 50 (п`ядтесять), загальна проектна площа 51,44 кв.м є ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», яке не було залучене до участі у справі в якості відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» слід було залучити відповідачем у цій справі, без залучення якого позовні вимоги не могли бути вирішені судом по суті.
Встановивши, що позовні вимоги були пред`явлені ОСОБА_1 до неналежного відповідача, колегія суддів приходить до висновку про зміну мотивів рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пред`явлення ним позову до неналежного відповідача.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 592/13042/21.
Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання представника позивача на постанови Верховного Суду: від 17 липня 2024 у справі № 344/13538/17, від 12 січня 2022 у справі № 344/12729/17, від 24 жовтня 2018 у справі № 344/8552/16-ц, де належним відповідачем був визначений замовник будівництва, оскільки у вказаних справах, на відміну від даної справи, майнові права на результати будівельної діяльності та об`єкт незавершеного будівництва замовник будівництва іншим особам не відчужував є нерелевантними до обставин даної справи.
Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 березня 2025 року у справі № 761/28387/23, оскільки у вказаній справі не застосовувалось правонаступництво. 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» 40 000 гривень витрат на правничу допомогу.
З цього приводу колегія наголошує, що при вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.
В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Литвинова Г.В. заявила клопотання про зменшення витрат за надання правничої допомоги обґрунтовуючи тим, що такий розмір є завищеним. 
Встановивши, що ТзОВ «ЄвроЛьвів» підтверджено обсяг наданих їй послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ЄвроЛьвів» витрат на професійну правничу допомогу, однак при визначені розміру відшкодування таких витрат не врахував те, дана категорія справ (за позовом інвесторів до ТзОВ «ЄвроЛьвів») є однотипною і в інших аналогічних за змістом справах розмір правничої допомоги був значно меншим.
Крім того, стягуючи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн, суд не врахував, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини цієї справи.
Враховуючи зазначене, беручи до уваги критерії обґрунтованості, пропорційності, співмірності та розумності їх розміру, колегія дійшла висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу у даній справі, до 20 000 гривень, що відповідає критерію реальності адвокатських витрат, їх співмірності та розумності їхнього розміру. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_3  – задовольнити частково .
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2025 року – змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В решті рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2025 року – залишити без змін.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2025 року – змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» понесену суму судових витрат по справі №466/7004/24 в розмірі 20 000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 29 травня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.