ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/4208/23  Провадження 2/636/73/26	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:      головуючого – судді Оболєнської С.А.,
за участю секретаря судового засідання – Селевко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Вдовидченка Олексія Івановича про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Вдовидченко О.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50908,00 грн у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Страхова компанія Мега-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо – транспортної пригоди, та втраченого заробітку.
В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що у зв`язку з розглядом зазначеної справи, здійсненням захисту своїх інтересів позивач поніс матеріальні витрати. Між ним та позивачем 01.12.2021 укладено договір про надання правничої допомоги, за надання якої позивачем сплачено 50908,00 грн, які він просить стягнути з відповідача на користь позивача.
Від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Крижановського М.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно яких він просив відмовити в задоволенні заяви в ухваленні додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат, оскільки, враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони, вважає такі витрати штучно завищеними та відповідно такими, що не підлягають задоволенню. 
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.05.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Страхова компанія Мега-гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо – транспортної пригоди та втраченого заробітку задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 87000 (вісімдесят сім тисяч) грн 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2335 (дві тисячі триста тридцять п`ять) грн 08 коп. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання; неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Вимогами ч. 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VIвидами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат :
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат представником позивача надана копія договору про надання правничої допомоги від 01.12.2021, укладеного між адвокатом Вдовидченком О.І. та позивачем ОСОБА_1 , акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 02.05.2026 з детальним описом наданих послуг та квитанція про оплату послуг № 20260505 від 02.05.2026 на суму 50908,00 грн.
Разом з тим, суд бере до уваги висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року, за змістом якого: « …суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи».
Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, суд, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем згідно заяви його представника, суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.
Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.
За результатами аналізу матеріалів справи та виконаних адвокатом робіт та наданих послуг вбачається, що дана справа розглядалась в суді за правилами загального позовного провадження протягом значного проміжку часу, за своїм предметом та обсягом є складною, заявлені адвокатом вимоги щодо оплати витрат за складання-подання заяви про задоволення позову та розгляду справи без участі сторони заявлені двічі, участі в судових засіданнях були нетривалі, заявлені витрати щодо оплати часу добирання адвоката до суду не підтверджені жодними доказами.
Таким чином, заявлений представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Вдовидченком О.І. розмір витрат на правничу допомогу в загальній сумі 50908,00 грн є завищеним та необґрунтованим, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських послуг, суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, складності справи та обсягу наданих адвокатом позивача послуг, з урахуванням принципу пропорційності стягнення судових витрат та наданих доказів щодо їх обґрунтування, враховуючи, що позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача належить стягнути 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених останнім.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Вдовидченка Олексія Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Страхова компанія Мега-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо – транспортної пригоди, та втраченого заробітку – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.
В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя:      С.А. Оболєнська