Справа № 309/1596/26
Провадження № 3/309/404/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року         м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Поковби Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , 
за ст. 185 КУпАП,  

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії про адміністративне правопорушення ВАД №770743 від 21.04.2026 р, гр. ОСОБА_1 , 21.04.2026 близько 07:45 год в м.Хуст, по вул. Коротка, 4, вчинив злісну непокору працівникам поліції при виконанні ними службових обов`язків під час проведення обшуку, а саме активно всілякими діями перешкоджав його проведенню, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Захисник Поковба Т.В. подала заперечення на протокол у якому просить провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення. Вказує, що зі змісту протоколу не можна встановити суть правопорушення, а саме якими діями ОСОБА_1 перешкоджав проведенню обшуку, посадову особу вимоги якої не було виконано, не вказано у чому виражалась злісна непокора. Так, 21.04.2026 біля 06:00 год сім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прокинулась від гучного та незрозумілого шуму на території дворогосподарства, хотіли вибігти на вулицю щоб з`ясувати, що сталося. ОСОБА_3 , перелякавшись та побоюючись за свою вагітну дружину та малолітню дитину, намагався захистити свою сім`ю від незрозумілих людей. Виглянувши на вулицю побачив, що то працівники поліції намагалися потрапити на подвір`я. Під час чого застрелили собаку та прострелили автомобіль. Їм повідомили, що прийшли з обшуком щ метою затримання ОСОБА_4 та надали ухвалу. Під час проведення обшуку працівниками поліції було застосовано димову гранату. Після виявлення та затримання ОСОБА_4 працівники поліції позривали камери відео спостереження, на кухні вилучили два ножі та предмети схожі на пістолет, однак дозволу на вилучення будь-яких речей в ухвалі слідчого судді не було, і у подальшому арешт на вилучені речі було скасовано. Вказує, що жодними доказами не доведено здійснення ОСОБА_1 злісної непокори.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, суду пояснив, що це було десь 06 ранку почув як хтось почав виламувати ворота та стріляти. Ці люди застрелили одного пса, який був не у вольєрі, та прострелили автомобіль. Зірвали двері, кинули димову гранату всередину будинку де спала донька. Начали витягувати його і брата на подвір`я. Пістолет у нього є пневматичний, такий стояв на тумбочці, у руки його не брав. Щодо гранати, то такої взагалі не було. Лише коли їх повалили на землю, то сказали, що вони працівники поліції, та повідомили, що це обшук. Далі їх було затримано.
У судовому засіданні захисник Поквба Т.В. просила закрити провадження у справі. Звертає увагу на рубі порушення при проведенні обшуку. Такий обшук було дано для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 . У той же час було вилучено ряд речей, арешт на які у подальшому було скасовано. При цьому після повернення вилучених відеокамер та телефон, з`ясувалося, що записи події стерто. Рапорти поліції написані слово в слово, загальними фразами. Суб`єктивної сторони не встановлено. 
Згідно вимогст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Положеннямст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно дост.62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідност.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у т.ч. місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення;нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.
При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.
У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону -застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, указівка на сам закон,то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.
Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.
Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення,усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Отже під час провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи.
Тим самим, такий недолік автоматично незалежно від доданих до справи матеріалів тягне за собою закриття провадження в останній на підставі п. 1)ст. 247 КУпАП.
Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Як роз`яснено у абз 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ N 8 від 26.06.92 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»,згідно зі ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. 
Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні Хустським РУП, суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.
Повертаючись до обставин даної справи суд констатує наступне.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , вчинив злісну непокору працівникам поліції при виконанні ними службових обов`язків під час проведення обшуку, а саме активно всілякими діями перешкоджав його проведенню. 
У самому протоколі не конкретизовано у чому саме полягали дії ОСОБА_1 щодо перешкоджання проведенню обшуку. 
До протоколу долучено чотири рапорти працівників поліції, які є ідентичними за змістом і у яких зазначено наступне: 21.04.2026 о 06 год 4 працівників поліції а виконання ухвали слідчого судді Тячівського районного суду від 16.04.2026 на проведення обшуку у будинку де проживає ОСОБА_4 , підійшовши до даного будинку , постукали у двері, повідомили, що буде проведено обшук та просили відкрити двері, на що останній подивившись у вікно та побачивши працівників поліції сказав, що двері не відкриє. Після чого рідний брат ОСОБА_1 повідомив, що кине гранату, намагався втекти через вікно кухні, однак там знаходилися працівники поліції, після чого було повідомлено, що двері буде зламано. З будинку вийшов ОСОБА_1 , який тримав у руках предмет схожий на пістолет, після чого йому було повідомлено, що відносно нього буде застосовано вогнепальну зброю, однак той забіг до будинку та закрив двері. Двері було зламано і зайшли у приміщення та почали говорити до осіб щоб вони припинили вчиняти протиправні дії під час проведення слідчих дій, однак ОСОБА_4 та ОСОБА_1 почали кричати що застосують зброю. Після чого було здійснено вхід до будинку де відносно останніх було засновано фізичну силу та спецзасоби.
Щодо вказаних рапортів, то слід зазначити, що у практиці Верховного Суду ЄСПЛ є усталена позиція, що коли рапорти різних поліцейських або протоколи про адміністративні правопорушення містять однаковий текст, це вказує на те, що затримання носить невибірковий характер і не базується на індивідуальних діях особи.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що ідентичні рапорти правоохоронців не можуть слугувати єдиним і достатнім доказом винуватості особи. Відтворення слідчими чи суддями стандартних фраз із рапортів без перевірки обставин є порушенням Конвенції.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) розглядає ідентичні рапорти поліції (або рапорти із загальними/скопійованими формулюваннями) як ознаку свавілля, порушення права на свободу та права на справедливий суд. Це класифікується як системна проблема, що свідчить про відсутність індивідуального підходу до затриманих. 
З огляду на викладене о таких рапортів слід ставитися критично, і такі можуть братися до уваги лише якщо інформація викладена у них підтверджується і іншими доказами.
Водночас у даних рапортах також є деякі суперечності. Так, у рапортах згадується про гранату яка була у ОСОБА_1 , водночас у наданому захистом протоколі обшуку не містять відомостей про влучення гранати, хоча така підлягала вилученню в силу приписів ч.7 ст. 236 КПК України, як предмет вилучений з обігу. Також у протоколах зазначено, що після того як ОСОБА_1 з пістолетом забіг до будинку, двері було зламано і працівники поліції зайшли до будинку. У подальшому у рапортах (через декілька рядків тексту) знову стверджується, що працівниками поліції було здійснено вхід до будинку. Тобто зміст рапортів має суттєві неузгодженості.
Натомість ОСОБА_1 повністю заперечує факт здійснення ним злісної непокори та виклав свою версію події, яка входячи з матеріалів справи не є спростовною, і у суду відсутні підстави ставити її під обґрунтований сумнів. 
За таких обставин суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.185 КУпАП не доведена «поза розумним сумнівом», а тому відповідно до змістуст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності заст.185 КУпАП, - закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Хустського 
районного суду:       Піцур Я. Я.