Справа № 361/3438/26
Провадження № 2/361/1739/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 р. м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Ведмідь Н.В. розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Позивач шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 41458 від 13.01.2020 в розмірі 42707,75 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 13.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредиту № 41458, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит зі сплатою процентів за користування кредитом, що передбачені кредитним договором.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, проте відповідач не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними.
12.10.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення прав вимоги №20201012. 
Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №41458 від 13.01.2020 року, яка умови кредитного договору в повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 42707,75 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 21177,00 грн., заборгованість за процентами – 21130,75 грн., заборгованість за пенею – 400,00 грн.
Згідно з ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2026 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомленням сторін.
21.04.2026 року представник позивача ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив продовжити термін подачі відзиву, оскільки з ухвалою про відкриття провадження представник відповідача ознайомився лише 13.04.2026, відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 176,55 грн., заборгованістю за пенею в сумі 400 грн. та заборгованістю за процентами в розмірі 10 542,25 грн., стягнути витрати на правову допомогу з позивача на користь відповідача в сумі 6000,00 грн.(а.с. 104-114)
Посилався на те, що згідно пункту 2.1.1 договору сума кредиту надається позичальнику шляхом перерахування з поточного рахунку кредитодавця у наступному порядку: у розмірі 18 000,45 грн. на поточний рахунок/карту позичальника; у розмірі 3 176,55 грн. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Проксіма» з метою оплати Позичальником страхових платежів, встановлених договором добровільного страхування від 13 січня 2020 року.
До позовної заяви не додано доказів про перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» на поточний рахунок Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Проксіма» грошових коштів в сумі 3 176,55 грн., а тому вважає, що в цій частині позовні вимоги позивача є недоведеними.
Оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 21 130,75 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 21 177,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому вважає за справедливе зменшити розмір відсотків до половини розміру заборгованості за кредитом, а саме до 10 588,50 грн.
Посилаючись на норму Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року нарахування позивачем пені у розмірі 400,00 грн. вважає незаконним.
Заявлені позивачем до відшкодування витрати на правову допомогу в розмірі 8000 гривень не є співмірними зі складністю справи, не відповідають часу, затраченому на підготовку позовної заяви та обсягу виконаних робіт, а тому витрати на правову допомогу позивача мають бути зменшені до 4000 грн.
29.04.2026 року представник позивача Усенко М.І. подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких просив задовольнити позов в повному обсязі.(а.с. 125-134)
Посилався на те, що оскільки, відзив був поданий з пропуском встановленого строку, то немає законних підстав для продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.
Укладення договору страхування було передбачене умовами кредитного договору як обов`язковий елемент правовідносин між сторонами, про що відповідач був належним чином повідомлений та з чим погодився.
Умовами договору чітко передбачено, що оплата страхового платежу здійснюється не шляхом внесення позичальником власних коштів, а за рахунок частини наданого кредиту, шляхом безготівкового перерахування кредитодавцем на рахунок страховика.
Кредитодавець діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до погоджених сторонами умов договору, здійснивши розподіл кредитних коштів. Факт виконання вищезазначених умов підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_1 , підписавши кредитний договір, також ознайомилася та підписала Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів, які є невід`ємними додатками до договору. Паспорт споживчого кредиту містить чітке та зрозуміле відображення істотних умов договору, зокрема – річної процентної ставки та розміру загальної вартості кредиту.
У Графіку платежів, який також було погоджено та підписано ОСОБА_1 , було деталізовано порядок повернення кредиту, включно з конкретними датами та сумами щомісячних платежів, де вказано частку тіла кредиту та суму нарахованих відсотків відповідно до погодженої відсоткової ставки.
Нарахування відсотків за договором здійснювалось відповідно до Додатку №2, що є невід`ємною частиною кредитного договору та в межах погодженого у кредитному договорі строку. Відповідач отримав повну, достатню та прозору інформацію про механізм нарахування відсотків та загальне фінансове навантаження, яке він на себе приймає.
Вважає, що відсотки за користування кредитом були нараховані вірно, відповідно до норм законодавства та кредитного договору № 41458, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти передбачені договором.
Відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. є обґрунтованим, відповідає чинному законодавству, узгоджується з підходами Верховного Суду та не перевищує середньоринковий рівень оплати аналогічних послуг. Заперечення відповідача з цього приводу є безпідставними.
Вважає, що фактично за своєю природою послуги надані представником відповідача не носять у собі надскладний характер виконаної роботи, а тому, зазначені відповідачем судові витрати в розмірі 6 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат та критерію розумної необхідності таких витрат. Отже, на думку позивача, витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та нерозумними, а також недоведеними.
З іншими аргументами відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не погоджується та вважає, що докази додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення справи по суті.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву суд вважає обґрунтованим, у зв`язку з чим задовольняє його.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
12.10.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення прав вимоги №20201012 від 12.10.2020 року. (а.с. 57-65)
Відповідно до вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №41458 від 13.01.2020 року.
Судом встановлено, що 13.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №41458, який відповідачем підписано власноручно та відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 21177,00 грн. на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. (а.с. 12-17)
Згідно п. 6.1. кредитного договору, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання позичальником зобов`язань по ньому договору.
Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримала 21177,00 грн. сума кредиту надається позичальнику шляхом перерахування з поточного рахунку кредитодавця у наступному порядку: у розмірі 18000,45 грн. на поточний рахунок/картку позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у банку: код банку 305299-ПАТ КБ «ПриватБанк»; у розмірі 3176,55 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_2 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Проксіма», ідентифікаційний код: 33592726, відкритий у АТ «Укрексімбанк», МФО 322313 з метою оплати позичальником страхових платежів (страхових сум) встановлених договором добровільного страхування №PR-161785 від 13 січня 2020 року. Строком кредитування 9 місяців, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю – 200% річних від суми кредиту. Тип процентної ставки – фіксована, відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1, 3.1.1 кредитного договору.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідач не заперечував у відзиві на позов укладення кредитного договору.
13.01.2020 року відповідачем також власноручно підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту. (а.с. 19-21)
Окрім цього, Паспорту споживчого кредиту містить пряму вказівку на обов`язковість послуг страховика (відмітка «Так»), що підтверджує включення страхування до істотних умов кредитування.
Пунктом 2.1.1. договору прямо встановлено обов`язок позичальника перерахувати 3176,55 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_2 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Проксіма», ідентифікаційний код: 33592726, відкритий у АТ «Укрексімбанк», МФО 322313 з метою оплати позичальником страхових платежів (страхових сум) встановлених договором добровільного страхування №PR-161785 від 13 січня 2020 року.
Згідно Витягу з реєстру оплат страхових платежів на рахунок Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Проксіма» сплачено 3176,55 гривень згідно договору №41458 від 13.01.2020 року. (а.с.28.)
Тобто, укладення договору страхування було передбачене умовами кредитного договору як обов`язковий елемент правовідносин між сторонами, про що відповідач був належним чином повідомлений та з чим погодився, про що свідчить його особистий підпис у договорі.
Отже, сума страхового платежу у розмірі 3176,55 грн., що є складовою загальної суми кредиту 21177,00 правомірно включена до розміру заборгованості та підлягає поверненню на загальних підставах відповідно до умов укладеного договору.
З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання про повернення коштів за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 перед відповідачем за кредитним договором № 41458 від 13.01.2020 року станом на дату подання позову становить 42307,75 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 21177,00 грн.; заборгованість за процентами – 21130,75 грн., заборгованість за пенею – 400,00 грн.
Згідно п. 3.1.2 кредитного договору, проценти, за користування кредитом нараховуються з дня наступного за отримання кредиту позичальником протягом строку кредиту, зазначеного в п. 3.1.1 даного договору. 
Суд зауважує, що проценти за користування кредитом нараховані виключно у межах погодженого строку кредитування та шляхом застосування погодженої процентної ставки, а отже підстав для їх зменшення суд не вбачає.
Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, окрім стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 400,00 грн.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.
Кредитний договір укладений ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, отже, на правовідносини, які склались між сторонами, поширюється дія п.18 Перехідних положень ЦК України.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Аналогічний правовий висновок, щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Практика Верховного Суду в цих правовідносинах є послідовною і незмінною.
Отже, суд вважає, що нарахування пені за невиконання грошових зобов`язань в період дії воєнного стану є неправомірним, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності на предмет їх належності, достовірності, достатності та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 21177,00 грн., відсотками за користування кредитом 21130,75 грн., що разом становить 42307,75 грн. 
Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.
Із матеріалів справи також вбачається, що між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» укладений договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, Акт №714 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 09.03.2026 року, згідно якого вартість наданої послуги становить 8000,00 грн. 
До матеріалів справи додано детальний опис від 10.11.2025 року наданих послуг до акту №714 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, згідно якого, АО «Апологет» надало позивачу найменування послуг та витрачений ним час на надання даних послуг, а саме: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядок стягнення заборгованості за кредитним договором – 0 год. 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год. 00 хв., погодження правової позиції клієнта у справі – 0 год. 30 хв., складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3 год. 30 хв., подання заяви до суду від імені клієнта – 1 шт, загальна кількість годин, витраченого часу складає 6 год. 30 хв.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19).
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).
Враховуючи категорію та складність цієї справи, яка за характером спірних правовідносин не є складною, не потребувала вчинення значного обсягу процесуальних дій, а також з огляду на сформовану судову практику щодо аналогічних правовідносин, беручи до уваги обсяг і характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності та необхідності наданих правничих послуг, а також доводи відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 4 000,00 грн. На переконання суду, зазначений розмір витрат є співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та відповідає критеріям їх реальності, необхідності й розумності.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений частково (99,06%), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2637,37 грн.
Разом з тим, представником відповідача – адвокатом Жупинським М.А. заявлено клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи надано договір про надання правничої допомоги № 07/04-26 від 07.04.2026, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Жупинським М.А., а також акт приймання-передачі виконаних робіт від 21.04.2026, відповідно до якого вартість наданої правничої допомоги зі складання відзиву на позовну заяву становить 6 000,00 грн.
Оскільки позов задоволено частково, розподіл судових витрат здійснюється судом пропорційно розміру задоволених та незадоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 307,75 грн із заявлених 42 707,75 грн, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог відмовлено в частині стягнення 400,00 грн.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру незадоволених позовних вимог. Виходячи зі співвідношення задоволених та незадоволених позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 56,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 41458 від 13.01.2020 в розмірі 42307,75 грн., судовий збір в розмірі 2637,37 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 56,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького 1, 28 корп.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя        Ведмідь Н.В.