Унікальний номер справи 361/6835/24
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/9030/2026
Головуючий у суді першої інстанції В. О. Василишин
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України

18 травня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони:

позивач ОСОБА_1 

відповідач ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді В. О. Василишина в приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області, в частині його оскарженняна, 

у с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 3 137 716 грн. 13 коп., що складається з суми основного боргу у розмірі 2 153 988 грн. 90 коп., нарахованих у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання 3 % річних у розмірі 173 232 грн. 86 коп., інфляційних втрат у розмірі 810 494 грн. 37 коп., просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 червня 2021 року у рахунок погашення частини боргу ОСОБА_2 за договором позики № 01 у розмірі 1 452 009 грн. 20 коп., що еквівалентно 53 000 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного Банку України станом на 29 червня 2021 року, а саме на житловий будинок, загальною площею 234,8 кв.м., який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко О.В., 14 грудня 2020 року за реєстровим номером 2615, реєстраційний номер: 2247513232106, номер запису про право власності: 39681336, та земельну ділянку, площею 0,0404 га, кадастровий номер: 3210600000:00:063:0194, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2247568632106, номер запису про право власності: 39682321, шляхом проведення прилюдних (електронних торгів) у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки, встановленої у пункті 4.2 договору іпотеки для подальшої реалізації на рівні не нижчому за 1 452 009 грн. 20 коп., але у будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача всі понесені судові витрати.
В обґрунтування вимог зазначається, що 29 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 01, за умовами якого позичальник взяв у позику грошові кошти у розмірі 1 452 009 грн. 20 коп., що еквівалентно 53 000 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного Банк України станом на 29 червня 2021 року, тобто 27,3964 грн. за 1 долар США 00 центів.
Відповідно до пункту 2 договору сума позики на момент повернення має бути перерахована позичальником відповідно до актуального курсу обміну Національного Банку України, так щоб дорівнювати еквіваленту суми у доларах США, вказаної у пункті 1 цього договору.
Пунктом 3 договору позики передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю зазначену позику в сумі, що на момент повернення буде еквівалентною 53 000 доларів США до дванадцятої години ранку 29 жовтня 2021 року.
Згідно з пунктом 4 договору позики якщо позику не буде повернуто позичальником у визначений цим договором строк, позикодавець має право стягнути борг шляхом звернення стягнення на будь-яке майно позичальника, на яке згідно з чинним законодавством може бути звернуто стягнення, де б воно не було і з чого б воно не складалося. За рахунок коштів, отриманих від реалізації належного позичальнику майна, відшкодовуються витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису та проведення аукціону, в тому числі виконавчий збір і винагорода організатора аукціону. Договір позики від 29 червня 2021 року № 01 є чинним, ніким не оскаржувався, не змінювався та достроково не припинявся.
З метою забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань за договором від 29 червня 2021 року між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В., зареєстрований у реєстрі за № 2127, за умовами якого ОСОБА_2 надає ОСОБА_1 в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 234,8 кв.м, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко О.В., 14 грудня 2020 року за реєстровим номером 2615, реєстраційний номер: 2247513232106, номер запису про право власності: 39681336, та земельну ділянку, площею 0,0404 га, кадастровий номер: 3210600000:00:063:0194, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2247568632106, номер запису про право власності: 39682321. Право власності на нерухоме майно зареєстровано за іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О.В. 14 грудня 2020 року.
Пунктом 2.1 договору іпотеки передбачено, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання позичальником кожного з основних зобов`язань за договором позики, у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у договорі позики, з усім змінами і доповненнями до нього.
Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що сторони погоджуються, що розмір основних зобов`язань становить 1 452 009 грн. 20 коп., що еквівалентно 53 000 доларів США 00 центів відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного Банку України станом на 29 червня 2021 року, день підписання цього договору, який складає 27,3964 грн. за 1,00 долар США 00 центів.
Пунктом 4.2 договору іпотеки зазначено, що сторони погодили, що вартість предмета іпотеки визначається за згодою сторін та складає 1 452 009 грн. 20 коп., що еквівалентно 53 000 долари США 00 центів відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного Банку України станом на 29 червня 2021 року.
Відповідач взяте на себе грошове зобов`язання не виконав. У зв`язку з вказаними обставинами 27 травня 2024 року адвокатом Рибалко Н.Ю. від імені та в інтересах ОСОБА_1 направлено ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень за договором позики № 01 від 29 червня 2021 року, які залишилися без жодних реагувань. Таким чином, у ОСОБА_2 існує боргове зобов`язання за договором позики у розмірі - 53 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 2 153 988 грн. 90 коп., 3 % річних у розмірі 173 232 грн.86 коп. та інфляційних втрат у розмірі 810 494 грн. 37 коп. З підстав стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно позивач звернувся до суду.
06 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 2 174 879 грн. 64 коп., що складається з суми основного боргу у розмірі 2 153 988 грн. 90 коп., нарахованих у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання 3 % річних у розмірі 20 890 грн. 74 коп. Просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 червня 2021 року у рахунок погашення частини суми боргу ОСОБА_2 за договором позики № 01 у розмірі 1 452 009 грн. 20 коп., що еквівалентно 53 000 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного Банку України станом на 29 червня 2021 року, а саме на житловий будинок, загальною площею 234 кв.м, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко О.В., 14 грудня 2020 року за реєстровим номером 2615, реєстраційний номер: 2247513232106, номер запису про право власності: 39681336, та земельну ділянку, площею 0,0404 га, кадастровий номер: 3210600000:00:063:0194, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2247568632106, номер запису про право власності: 39682321, шляхом проведення прилюдних (електронних торгів) у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки, встановленої у пункті 4.2 договору іпотеки для подальшої реалізації на рівні не нижчому за 1 452 009 грн. 20 коп., але у будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача всі понесені судові витрати.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за договором позики № 01 від 29 червня 2021 року у розмірі 2 174 879, 64 грн., з яких сума основного боргу 2 153 988, 90 грн. та 3 % річних у розмірі 20 890, 74 грн.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики № 01 від 29 червня 2021 року у розмірі 2 174 879, 64 грн., з яких сума основного боргу 2 153 988, 90 грн. та 3 % річних у розмірі 20 890, 74 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 234,8 кв.м, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко О.В., 14 грудня 2020 року за реєстровим № 2615, реєстраційний номер: 2247513232106, номер запис про право власності: 39681336, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , звернуто стягнення також на земельну ділянку, площею 0,0404 га, кадастровий номер: 3210600000:00:063:0194, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2247568632106, номер запису про право власності: 39682321, у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнутого за рішенням суду судового збору,   ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу.
В обгрунтування доводів апеляцінйої скарги зазначає, що судом було задоволено позовні вимоги позивача частково, проте стягнуто судові витрати в повному обсязі.
Зауважує, що оскільки позовні вимоги задоволено частково, отже і судові витрати повинні бути стягнуті пропорційно до задоволених судом позовних вимог. 
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 3 137 716 грн., а судом було стягнуто 2 153 988, 74 грн., що становить 69,31 % від суми, яку просив позивач. Отже, на думку апелянта, суд повинен був стягнути витрати саме 34 655 грн. витрат на правничу допомогу та 10 493, 53 грн судового збору.
ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєрова О.В. правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. 
29 квітня 2026 року у судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином. 
З метою дотримання процесуальних строків, колегія суддів вважала за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи та їх представників, оскільки неявка вказаних осіб не перешкоджає вирішенню розгляд справи, та скласти постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувалися судом 29.04.2026. 
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи у липні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з  ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 3 137 716 грн. 13 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 2 153 988 грн. 90 коп., нарахованих у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання 3 % річних у розмірі 173 232 грн. 86 коп., інфляційних втрат у розмірі 810 494 грн. 37 коп. Просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 червня 2021 року у рахунок погашення частини суми боргу  ОСОБА_2  за договором позики № 01 у розмірі 1 452 009 грн. 20 коп., що еквівалентно 53 000 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного Банку України станом на 29 червня 2021 року, а саме на житловий будинок, загальною площею 234,8 кв.м., який належить  ОСОБА_2  на підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко О.В., 14 грудня 2020 року за реєстровим номером 2615, реєстраційний номер: 2247513232106, номер запису про право власності: 39681336, та земельну ділянку, площею 0,0404 га, кадастровий номер: 3210600000:00:063:0194, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2247568632106, номер запису про право власності: 39682321, шляхом проведення прилюдних (електронних торгів) у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки, встановленої у пункті 4.2 договору іпотеки для подальшої реалізації на рівні не нижчому за 1 452 009 грн. 20 коп., але у будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача всі понесені судові витрати.
Окрім того, 06 грудня 2024 року позивач  ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 2 174 879 грн. 64 коп., що складається з суми основного боргу у розмірі 2 153 988 грн. 90 коп., нарахованих у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання 3 % річних у розмірі 20 890 грн. 74 коп. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 червня 2021 року у рахунок погашення частини суми боргу ОСОБА_2 за договором позики № 01 у розмірі 1 452 009 грн. 20 коп., що еквівалентно 53 000 доларів США відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного Банку України станом на 29 червня 2021 року, а саме на житловий будинок, загальною площею 234 кв.м, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненко О.В., 14 грудня 2020 року за реєстровим номером 2615, реєстраційний номер: 2247513232106, номер запису про право власності: 39681336, та земельну ділянку, площею 0,0404 га, кадастровий номер: 3210600000:00:063:0194, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2247568632106, номер запису про право власності: 39682321, шляхом проведення прилюдних (електронних торгів) у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки, встановленої у пункті 4.2 договору іпотеки для подальшої реалізації на рівні не нижчому за 1 452 009 грн. 20 коп., але у будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача всі понесені судові витрати.
У позові вказано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат  ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірір 50 000,00 грн, який сторони обумовили договором про надання правничої допомоги.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позов задоволено частково, при цьому стягнуто на користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу длопомогу у розмірі 50 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн. 
Проте колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частиною третьоюстатті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша, друга статті 141 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, оскільки цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Таким чином, під час вирішення питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінкою сторін під час судового процесу тощо.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v Ukraine), заява № 19336/04, пункт 268).
У рішенні від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (COLIC v. Croatia), заява № 49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінюючи їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (на яку посилається заявник), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: - має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21); - з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у cправі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у cправі № 910/11903/23.
Отже під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).
Таким чином, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.
У справі, що переглядається, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду позивачем надано договір № 26042024/1 про надання правничої допомоги.
26 квітня 2024 року підписано додаткову угоду № 1 до договору № 26042024/1.
15 квітня 2025 року АО «Еторум» видано ордер на надання правової допомоги  ОСОБА_1 адвокатом Карнаух-Голодняк О.В.
01 квітня 2024 року АО «Еторум» сформовано рахунок на оплату № 01/05 на суму - 50 000 грн. 00 коп. (надання правничої (юридичної) допомоги за договором № 26042024/1 від 26 квітня 2024 року та додатковою угодою № 1 від 26 квітня 2024 року до договору № 26042024/1.
Відповідно до платіжної інструкції № @2PL940640 від 01 травня 2024 року  ОСОБА_1 на користь АО «Еторум» сплачено 50 000 грн. 
Зважаючи на наведене, апеляційний суд, дослідивши надані позивачем докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, однак дійшовши висновку про часткове задоволення позовних вимог мав стягнути такі витрати попорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі34 657,05 (3 137 716, 13х 50 000,00/2 11932,63). Отже, витрати на професійну правничу допомогу, стягнуті за рішенням суду підлягають зменшенню з 50 000,00  грн до 34 657, 05грн.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи з вищенаведеного, рішення суду першої інстанції не може вважатись повністю законним та обґрунтованим, і таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для його зміни в частині сгягнутих за рішенням суду витрат на профемійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду позовної заяви у цій справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 15 140,00 грн.
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то судові витрати понесені позивачем у суді першої інстанції у вигляді сплаченої суми судового збору та стягнуті з відповідача на користь позивача підлягають також зменшенню з 15 140,00 грн. до 10 494,15 грн. (3 137 716, 13х 15 140,00/2 11932,63) попорційно до задоволених позовних вимог, а рішення суду підлягає зміні і в цій частині.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2025 року в частині стягнення зі  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  витрат на правничу допомогу та судового збору змінити, зменшивши стягнуті витрати на правничу допомогу з 50 000,00 грн. до 34 657, 05 грн., зменшивши стягнутий судовий збір з 15 140,00грн. до 10 494,15 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна