СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Харків Справа № 8/471-23/1 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Тарасова І.В.,
за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» (вх. №546П) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 (ухвалу постановлено суддею Білоусовим С.М. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 17.03.2026, повна ухвала складена 17.03.2026) у справі №8/471-23/1
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммаркет М», м. Полтава
до Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник», м. Полтава
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 у справі №8/471-23/1 відмовлено в задоволені заяви керуючого санацією Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» - арбітражного керуючого Пічугіна І.В. про визнання ухвали такою, що не підлягає виконанню у справі №8/471-23/1. 
Державне комунальне Житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник» звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати ухвалу господарського суду від 17.03.2026 про відмову в задоволені заяви керуючого санацією Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» - арбітражного керуючого Пічугіна І.В. про визнання ухвали такою, що не підлягає виконанню у справі №8/471-23/1 повністю, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги та визнати такою, що не підлягає виконанню ухвалу Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі №8/471-23/1 повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що ухвала Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі № 8/471- 23/1 (яка за своїм змістом є виконавчим документом), якою було зобов`язано Полтавську міську раду прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Полтави без додаткових умов: об`єкти житлового фонду у м. Полтава, які обліковуються на балансі банкрута - ДК ЖЕП «Будівельник» та зобов`язано ліквідатора Борових І.А. передати об`єкти житлового фонду, в т.ч. гуртожитки, за актом прийому-передачі Полтавській міській раді була постановлена коли підприємство перебувало в процедурі ліквідації. Натомість, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.11.2024 у справі №8/471-23/1 введено процедуру санації боржника – ДК ЖЕП «Будівельник». Заявник зазначає, що на даний час процедура санації ДК ЖЕП «Будівельник», яка регулюється нормами Кодексу України з питань банкрутства, не містить обов`язку керуючого санацією передавати територіальній громаді об`єкти житлового фонду банкрута, а у останньої відсутній обов`язок його приймати.
Заявник апеляційної скарги також зазначає, що ухвала Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі №8/471-23/1 є виконавчим документом, що підтверджується висновками, викладеними в ухвалі Господарського суду Полтавської області від 30.12.2020 у даній справі, які є преюдиційними. В ухвалі від 30.12.2020 суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ліквідатора та відмовив у задоволенні заяви ліквідатора ДК ЖЕП «Будівельник» про видачу наказу про примусове виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі №8/471- 23/1. ДК ЖЕП «Будівельник» зазначає, що ухвала від 19.07.2012 у справі №8/471-23/1 передбачає вчинення дій не тільки зі сторони ДК ЖЕП «Будівельник», а й Полтавської міської ради та не може бути виконана боржником в односторонньому порядку, оскільки передбачає обов`язок міської ради зі своєї сторони вчинити дії з прийняття об`єктів житлового фонду за актом прийому-передачі. Вказані обставини, на думку ДК ЖЕП «Будівельник», є достатніми для визнання ухвали Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі № 8/471- 23/1 такою, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» (вх. №546П) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 у справі №8/471-23/1, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 19.05.2026.
Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи, витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2026 у зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Демідова П.В., суддя Тарасова І.В.
У судовому засіданні представник Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.
Уповноважені представники інших учасників справи про банкрутство у судове засідання 19.05.2026 не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших учасників справи, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа № 8/471-23/1 про банкрутство Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник».
Постановою Господарського суду Полтавської області від 08.12.2011 ДК ЖЕП «Будівельник» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі №8/471-23/1 зобов`язано Полтавську міську раду прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Полтави без додаткових умов: об`єкти житлового фонду у м. Полтава за адресами: 1. пров. Шевченка,7; 2. вул. Шевченка, 113А; 3. вул. Шевченка, 113В; 4. вул. Шевченка, 77; 5. вул. Духова, 3; 6. вул. Духова, 5; 7. вул. Духова, 7/9А; 8. вул. Духова, 7/9Б; 9. б-р. Нестерова, 8/11; 10. б-р. Нестерова, 9/64 А; 11. б-р. Нестерова, 9/64Б; 12. б-р. Нестерова,9/64В; 13. вул. Рєпіна, 20; 14.вул. Рєпіна, 10; 15.вул. Рєпіна, 10А; 16.вул. Пирогова, 7/9А; 17.вул. Пирогова, 7/9Б; 18. вул. Пирогова, 7/9В; 19. вул. Пирогова, 7/9Г; 20. вул. Балакіна, 3/5; 21. вул. Балакіна, 22; 22. вул. Світла, 2А; 23. вул. Світла, 2Б; 24. вул. Жовтнева, 76; 25. пл. Павленківська, 8; 26. вул. Пушкіна, 116; 27. вул. Ватутіна, 20; 28. вул. Некрасова, 16; 29. вул. Залізна, 60; 30. вул. Жовтнева, 7; 31. вул. Геращенка, 21/20; 32. вул. Куйбишева, 14/16; 33. вул. Серафимовича, 19; 34. вул. Монастирська, 22Б; 35. вул. Лисенка, 107; 36. вул. Лісозахисна, 8; 37. вул. Леніна, 6; 38. вул. Курчатова, 17; 39. пров. Шевченко, 1, гуртожитки у м. Полтава за адресами: 1. вул. М. Бірюзова, 82; 2. вул. Курчатова, 11; 3. вул. Шевченка, 83; 4. пров. Шевченка, 11; 5. пров. Шевченка, 3; 6. вул. Шевченка, 113Б; 7. вул. Духова, 9; 8. вул. Г.Сталінграду, 19, які обліковуються на балансі банкрута - ДК ЖЕП «Будівельник» (м. Полтава, пров. Шкільний, 4, код ЄДРПОУ 01275609); зобов`язано ліквідатора Борових І.А.: передати вищевказані об`єкти житлового фонду, в т.ч. гуртожитки, за актом прийому-передачі Полтавській міській раді; до 24.09.2012 надати суду документальні докази передачі вищевказаних об`єктів житлового фонду, в т.ч. гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м. Полтави в порядку, визначеному Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (акти приймання-передачі, рішення комісії, тощо...).
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.11.2024 припинено процедуру ліквідації Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» (ідентифікаційний код 01275609), припинено повноваження ліквідатора Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» (ідентифікаційний код 01275609) арбітражного керуючого Пічугіна І.В., введено процедуру санації боржника - Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» (ідентифікаційний код 01275609), затверджено план санації Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» (ідентифікаційний код 01275609), схвалений протоколом №2-2024 засідання комітету кредиторів від 14.10.2024 та призначено керуючим санацією Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» (ідентифікаційний код 01275609) арбітражного керуючого Пічугіна Ігора Вячеславовича (свідоцтво про право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 321 від 26.02.2013 року), адреса офісу 03035, м. Київ, вул. Кудряшова, буд. 16, кв. 190.
24.02.2026 керуючий санацією Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» - арбітражний керуючий Пічугін І.В. звернувся із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а саме: визнання такою, що не підлягає виконанню ухвала Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі № 8/471-23/1.
Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що станом на час розгляду поданої заяви, боржником не надано доказів відсутності у нього обов`язку повністю, частково чи добровільного виконання ухвали суду у справі №8/471-23/1. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що неможливість виконати приписи ухвали суду від 19.07.2012, що пов`язана з різними факторами та переходом на інші етапи процедури банкрутства, у даному випадку, не є належним виконанням ухвали суду у справі №8/471-23/1. Господарський суд Полтавської області звернув увагу, що в межах розгляду заяви про визнання наказу (в даному випадку ухвали) таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд можливості виконання самого судового рішення.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, положень ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 326 ГПК України).
Частинами 1, 3 ст. 327 ГПК України унормовано, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Наслідком визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.
Зі змісту ст. 328 ГПК України вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.
При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:
- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);
- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.
Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №910/8794/17, від 16.01.2018 у справі №755/15479/54-ц та від 12.10.2018 у справі №910/9026/13.
В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №910/8665/17).
Виконання рішення суду проводиться лише тим способом, який визначено у рішенні, або в порядку ст.331 ГПК України цей спосіб і порядок виконання може бути змінений.
Колегія суддів зазначає, що у даному випадку фактичного виконання судового рішення так і не відбулось, а відповідач (боржник) звернувся до господарського суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч. 2 ст. 328 ГПК України.
Невиконання вимог ухвали від 19.07.2012 не заперечується Державним комунальним Житлово-експлуатаційним підприємством «Будівельник». Вказані обставини встановлені в постанові Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 у справі №8/471-23/1(917/2049/25).
Колегія суддів зазначає, що станом на час розгляду поданої заяви, боржником не надано доказів відсутності у нього обов`язку повністю, частково чи добровільного виконання ухвали суду у справі №8/471-23/1.
Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що невиконання приписів ухвали суду від 19.07.2012, у зв`язку з переходом на інші етапи процедури банкрутства, у даному випадку, не є належним її виконанням, як і не є підставою для визнання її такою, що не підлягає виконанню. 
Виконання судового рішення - сфера регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Войтенко проти України», в якому ЄСПЛ зазначав, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1).
Таким чином встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.
Колегія суддів зазначає, що тривале невиконання ухвали суду від 19.07.2012 і перехід на стадію санації, яка у даному випадку використовується заявником в якості підстави подання заяви про визнання ухвали від 19.07.2012 такою, що не підлягає виконанню з посиланням на те, що боржник не може виконати судове рішення у справі у зв`язку відсутністю в нього такого обов`язку, не є підставою для визнання ухвали такою, що не підлягає виконанню.
Суд апеляційної інстанції виходить з того, що ухвалою суду від 19.07.2012, яка набрала законної сили та є обов`язковою до виконання, було чітко визначено обов`язок ДК ЖЕП «Будівельник» і спосіб його виконання, а саме передати об`єкти житлового фонду, в т.ч. гуртожитки, за актом прийому-передачі Полтавській міській раді; відповідно Полтавську міську раду зобов`язано прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Полтави без додаткових умов об`єкти житлового фонду.
Водночас, системний аналіз положень ч. 2 ст. 328 ГПК України дає підстав для висновку, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, законодавець пов`язує лише із тим, що виконавчий документ було видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково саме у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Із вказаного слідує, що станом на момент подання відповідної заяви ДК ЖЕП «Будівельник» фактичного виконання зобов`язання за ухвалою суду не відбулося, як і відсутнє припинення зобов`язання з передачі об`єктів житлового фонду, у зв`язку з чим апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч. 2 ст. 328 ГПК України.
Посилаючись в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 30.03.2021 у справі №910/8794/17 про те що, зі змісту вказаної статті (ч.2 ст.328 ГПК України) вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним, ДК ЖЕП «Будівельник» залишив поза увагою іншу частину правової позиції Верховного Суду, наведену в цій постанові.
Так, в пункті 28 вказаної постанови розтлумачено перелік підстав, за яких суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, до них належать: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.
Надаючи оцінку доводам боржника в обґрунтування заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, судом апеляційної інстанції не встановлено, що ухвала Господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі №8/471-23/1 щодо зобов`язання ліквідатора ДК ЖЕП «Будівельник» передати об`єкти житлового фонду, в т.ч. гуртожитки, за актом прийому-передачі Полтавській міській раді було видано помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, а також заявником не наведено інших причин, які давали б підстави визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, обставин, з якими процесуальний закон (ч. 2 ст. 238 ГПК України) пов`язує визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 ГПК України).
Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 у справі №8/471-23/1 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 у справі №8/471-23/1 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 25.05.2026.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя П.В. Демідова 

Суддя І.В. Тарасова