П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/39806/25	

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,
повний текст судового рішення
складено 23.02.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) та просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.04.2025 №97530-2409-1503-UA51100290000027993, №97554-2409-1503-UA51100290000027993 та №97505-2409-1503-UA51100290000027993.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями (ППР) від 25.04.2025 контролюючий орган нарахував земельний податок за 2023-2025 роки на загальну суму 968827,18 грн. Нарахування податку здійснювалося на підставі нормативної грошової оцінки (НГО), яка була затверджена рішенням Таїровської селищної ради №622-VIII від 11.07.2023 року. При цьому позивачка наголошує, що вказане рішення органу місцевого самоврядування про затвердження НГО було визнано протиправним та нечинним рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/27111/23. 
Позивачка зазначає, що оскільки судове рішення про скасування нормативної грошової оцінки набрало законної сили 21.06.2024 року, контролюючий орган не мав правових підстав використовувати ці показники для розрахунку зобов`язань. Додатково зазначає також, що оскаржувані ППР не містять детального розрахунку суми податку та доказів проведення оцінки земельної ділянки, що суперечить вимогам п.286.5 ст.286 ПКУ. Таким чином, через відсутність законної бази для розрахунку (скасовану нормативну грошову оцінку) та порушення процедури повідомлення, позивачка просить визнати спірні ППР протиправними та скасувати їх.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1,6981 га, кадастровий номер 5123784200:01:001:0044, цільове призначення – (03.07) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (магазини).
08.04.2025, на підставі розпорядження Таїровського селищного голови №83-Ср від 08.04.2025 “Про проведення контролю за дотриманням зобов`язань щодо платежів до місцевого бюджету зі сплати єдиного та земельного податків з провадження діяльності на земельних ділянках, які розташовані на території Таїровської селищної ради” був здійснений виїзд робочої групи на об`єкт, який належить на праві приватної власності позивачці (земельна ділянка кадастровий номер 5123784200:01:001:0044), яка встановила наступне:
- відсутність виробничих, складських, допоміжних приміщень, в яких можна було провадити господарську діяльність, відсутність техніки, обладнання, механізмів і інструментів, як засобів провадження господарської діяльності, відсутність готової продукції та сировини - як елементів господарської діяльності із виробництва, переробки, постачання, торгівлі, тощо;
- відсутність персоналу суб`єкту господарювання, керівних розпорядчих органів які проводять господарську діяльність;
- відсутність будь яких комунікацій (водопостачання водовідведення, електроживлення, газопостачання);
- земельні ділянки вкриті незначною рослинністю, знаходяться у необробленому й занедбаному стані. Ознаки вирощування агрокультур та іншої продукції, — відсутні;
- відсутні ознаки будівництва та підготовчих робіт до будівництва об`єктів.
Листом від 15.04.2025 № 20423/5 селищний голова Таїровської селищної ради звернувся до в.о. начальника ДПС, в якому просив провести документальну перевірку первинних документів бухгалтерського обліку та звітності, яке підтвердить фактичне здійснення господарських операцій в 2023-2025 рр., саме на земельній ділянці, які належать ОСОБА_1 .
В зазначеному листі вказано, серед іншого, що позивачка, платник єдиного податку 2 групи, не використовує для провадження господарської діяльності свої земельні ділянки, а тому не виконуються умови, які звільняють платника єдиного податку другої групи від сплати земельного податку. 
25.04.2025 року ДПС були прийняті податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання з податку на землю з фізичних осіб, за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5123784200:01:001:0044, а саме:
№97530-2409-1503-UA51100290000027993, сума податкового зобов`язання за 2023 р. в розмірі 300121,18 грн.; 
№97554-2409-1503-UA51100290000027993, сума податкового зобов`язання за 2024 р. в розмірі 315427,36 грн.; 
№97505-2409-1503-UA51100290000027993, сума податкового зобов`язання за 2025 р. в розмірі 353278,64 грн.
Вважаючи наведені вище ППР протиправними, позивачка звернулася з позовом до суду, де вказує про наявність підстав для їх скасування, оскільки вони розраховані на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке в судовому порядку визнано нечинним.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сама по собі відсутність чинної технічної документації або скасування рішення про її затвердження не звільняє власника землі від конституційного обов`язку зі сплати податку та не створює податкового вакууму для нього. 
Суд також зазначив, що чинними рішеннями Таїровської селищної ради №177-VIIІ від 30.06.2021 року, №619-VIII від 11.07.2023 року, №860-VIII від 26.06.2024 року передбачено механізм визначення бази оподаткування за відповідною нормативною грошовою оцінкою земель - шляхом застосування показників з урахуванням обов`язкових коефіцієнтів індексації. В пунктах 3 та 4 додатків 1 до відповідних рішень селищної ради визначено нормативну грошову оцінку земель, ставки податку та пільги тощо. При цьому, скасування в судовому порядку рішення №622-VIII від 11.07.2023 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області» в даному випадку не вплинуло на визначення бази оподаткування.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до п.1 ст.271 Податкового кодексу України (далі – ПК України) встановлено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, а також площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
За правилами п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про оцінку земель" (далі – Закон №1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Статтею 15 Закону №1378-IV визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом. Підставами для проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки є договір, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом, а також рішення суду.
Статтею 18 Закону №1378-IV встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".
За змістом частини 2 статті 20 Закону №1378-IV, дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
В силу приписів статті 23 Закону №1378-IV, технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.
Підставою для відмови у затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок може бути лише її невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів або розташування земель чи земельних ділянок на території іншої територіальної громади. Рішення про відмову в затвердженні технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки земельних ділянок має містити посилання на конкретні норми законів та прийнятих відповідно до закону нормативно-правових актів, яким суперечить відповідна технічна документація.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Аналізуючи вказані вище норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради.
Витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто, витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.
Між тим, відповідно до пункту 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012р. №1051, до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в м. Києві та Севастополі) належать, зокрема, надання відомостей з Державного земельного кадастру щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту, та відмови у їх наданні, витягів з Державного земельного кадастру про будь-яку земельну ділянку в межах державного кордону.
Постановою КМУ від 21.12.2011р. №1386 затверджений Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, пунктом 4 якого передбачено, що Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача. 
Відповідно до ст.ст.193, 194 Земельного Кодексу України державний земельний кадастр – це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Для реалізації контролюючим органом повноважень щодо адміністрування земельного податку законодавством встановлено порядок та способи отримання необхідних відомостей для здійснення відповідних функцій, зокрема щодо площі земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки, коефіцієнтів. 
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011р. №3613-VI, відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
З матеріалів справи вбачається, що також не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні під час апеляційного перегляду, контролюючим органом при нарахуванні позивачці земельного податку по оскарженим податковим повідомленням-рішенням, використано інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (Одеська область, Овідіопольський район, Сухолиманська сільська рада, масив 29, діл.370/1, загальною площею 1,6981 га, кадастровий номер 5123784200:01:001:0044) на підставі рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023р. №622-VIII "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області".
Разом з цим, згідно повідомлення державного кадастрового реєстратора від 26.11.2025р. №РВ-5100054382025 за результатами розгляду заяви представника позивача відмовлено в наданні відомостей з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером 5123784200:01:001:0044 у зв`язку з наявністю рішення суду про визнання нечинним органу місцевого самоврядування щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2024р. у справі №420/27111/23, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024р., визнано протиправним та нечинним рішення 29 сесії VIII скликання Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 11.07.2023р. №622-VIII "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області".
Отже, вказаними судовими рішеннями, які є чинними, було скасовано рішення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області, відтак, на час виникнення спірних правовідносин, тобто на момент прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень, не існувало чинного рішення Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про затвердження саме нормативної грошової оцінки земельних ділянок, та, відповідно, не існувало також і технічної документації з нормативної грошової оцінки земель Таїровської територіальної громади Одеського району Одеської області.
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції, як на одну з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, на рішення Таїровської селищної ради №1215-VIII від 27.06.2025 року «Про відновлення дії нормативної грошової оцінки земель» яким відновлено дію у 2025 році наявної нормативної грошової оцінки земель АДРЕСА_2 , затвердженої рішенням Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області №661-VI від 05.07.2013 року, оскільки зі змісту норми статті 18 Закону №1378-IV вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок має бути переглянута не пізніше 10 років.
Відтак, посилання як суду першої інстанції так і контролюючого органу на використання відповідачем технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, затвердженої рішенням Таїровської селищної ради №661-VI від 05.07.2013 року є протиправним, адже станом на 2023, 2024 та 2025 року дані про оцінку землі, визначені цим рішенням в будь-якому випадку не могли бути застосовані через збіг строку, визначеного статті 18 Закону №1378-IV.
Аналогічні правова позиція було висловлена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №2140/1869/18, від 25.06.2020 у справі №821/1416/17, від 04.09.2020 у справі №821/1887/16 та від 01.07.2021 у справі № 821/1417/17.
Більш того, на переконання суду апеляційної інстанції, вказане рішення Таїровської селищної ради №1215-VIII від 27.06.2025 року не може розповсюджуватися на правовідносини, які виникли в період 2023-2025 років.
Щодо доводів відповідача, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема про те, що пільга, передбачена пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України може бути застосована до позивачки лише за умови фактичного використання земельної ділянки для провадження господарської діяльності, колегія суддів вважає за необхідним зазначити про наступне.
В обґрунтування своєї позиції представник контролюючого органу посилається на акт обстеження та фотофіксації, проведеного представником селищної ради, яким встановлено відсутність будь-яких ознак підготовки до будівництва чи торгівельної діяльності.
Так, відповідно до пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої-третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
Таким чином, цією нормою встановлено, що всі платники єдиного внеску звільнені від обов`язку нарахування та сплати земельного податку, за винятком тих платників, які не використовують належні їм земельні ділянки для провадження господарської діяльності та платників єдиного податку четвертої групи. 
Використання землі в Україні є платним, а умовою звільнення від сплати земельного податку є те, що платник єдиного внеску - суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.09.19р. у справі №802/966/15-а, від 15.02.19р. у справі №826/9948/16.
Як вже було зазначено вище, ОСОБА_3 є платником єдиного податку 2 групи відповідно до витягу №105799 з реєстру платників єдиного податку від 01.01.2023 року.
Придбана позивачкою земельна ділянка з кадастровим номером 5123784200:01:001:0044 (площа 1,6981 га, АДРЕСА_3 ) вільна від забудови.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою надано договір від 01.06.2013 р. №01/06-2023 на виробництво, передачу науково-технічної продукції (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1. умов вказаного Договору передбачено, що у порядку та на умовах, визначених цим Договором, розробник (ФОП ОСОБА_4 ) зобов`язується розробити за завданням замовника (ФОП ОСОБА_1 ) та передати ескізний проект забудови земельної ділянки загальною площа 1,6981 га, АДРЕСА_1 .
Термін розробки проектної документації розробником становить 6 місяців з моменту набуття чинності цим Договором (пункт 1.2. Договору).
10.02.2024 року між ФОП ОСОБА_4 та позивачкою був складений акт здачі-приймання робіт (надання послуг), відповідно до якого виконавцем (ФОП ОСОБА_4 ) був розроблений ескізний проект забудови земельної ділянки.
Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, наведене вище дає достатньо підстав суду дійти висновку, що позивачкою підтверджено факт здійснення господарської діяльності, оскільки для початку забудови спірної земельної ділянки (саме за її цільовим призначенням) необхідно здійснити певний алгоритм дій з проектування, зокрема, комплекс архітектурних та інженерних розрахунків, які передують реалізації будь-якого подальшого будівельного рішення. 
Тобто, провадження позивачем господарської діяльності, направленої на створення об`єкта нерухомості, неможливе без здійснення дій, в даному випадку, спрямованих на розроблення відповідного проекту.
Таким чином, здійснення ОСОБА_5 господарської діяльності, направленої на створення об`єкта нерухомості, для досягнення економічних результатів з метою одержання прибутку, та факт реєстрації позивачки платником єдиного податку другої групи у своїй сукупності дають підстави апеляційному суду дійти висновку про те, що позивачка звільнена від сплати земельного податку за земельну ділянку, що належать їй на праві власності у розумінні приписів пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України.
Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги за даним позовом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 7751 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.11.2025 р. № 6806-6226-2732-2033.
Крім того, при зверненні до суду апеляційної інстанції позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 11628 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.03.2026 р. № 1438-9627-2108-7104.
З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, колегія суддів вважає, що стягненню на користь ОСОБА_1 з ДПС (за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб`єкта владних повноважень) підлягає сума сплаченого позивачкою судового збору у розмірі 19379 грн..
Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або матеріального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25 квітня 2025 року № № 97530-2409-1503-UA51100290000027993, № 97554-2409-1503- НОМЕР_2 та №97505-2409-1503-UA51100290000027993.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 19379 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят дев`ять) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65000, ЄДРПОУ 44069166).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький