ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/129/26
Провадження № 33/820/484/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2026 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директор КП «Лозове комунсервіс»,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.
Стягнуто з неї на користь держави 665 грн 60 коп судового збору.
За постановою судді, 26 січня 2026 року о 12 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в селищі Лозове на вулиці Захисників України біля будинку № 34 вчинила дрібне хуліганство щодо громадянки ОСОБА_2 , яке виражалося у словесних образах та нецензурній лайці, на зауваження не реагувала, чим своїми діями порушила громадський порядок, за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила поновити строк на оскарження постанови судді Деражнянського районного суду від 15 квітня 2026 року, вказану постанову скасувати та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Уважала, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам матеріального та процесуального права.
Стверджувала, що фактичні обставини справи не відповідають висновкам суду першої інстанції.
Звертала увагу на те, що 26 січня 2026 року мешканці будинку АДРЕСА_2 самовільно розкопали трубу водопостачання, на що вони не мали повноважень, тим більше, що на вулиці була мінусова температура.
Після того, як їм не вдалося ліквідувати прорив труби, вони викликали представників КП «Лозове комунсервіс», у зв`язку з цим між нею та ОСОБА_2 виник конфлікт через незаконні дії.
Саме незаконні та самовільні дії ОСОБА_2 та інших мешканців призвели до конфлікту, тому саме ОСОБА_2 своїми діями порушила громадський порядок.
Серед іншого, посилалась на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми чинних нормативно-правових актів, її вина у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а надані показання не взяті до уваги.
Окрім цього, рішення суду першої інстанції про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, а також про стягнення судового збору суперечить чинному законодавству.
Пунктом 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю 1-ої та 2-ої групи. 
Так, вона є пенсіонером та особою з інвалідністю 2-ої групи, а тому відповідно до законодавства звільнена від сплати судового збору.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення  ОСОБА_1  на підтримання апеляційної скарги з викладених у них мотивів, заперечення потерпілої ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги, приходжу до висновку про таке.
Оскільки оскаржувана постанова суду першої інстанції була отримана апелянтом лише 06 травня 2026 року, участі в судовому засіданні 15 квітня 2026 року вона не брала, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин за зазначених у апеляційній скарзі обставин та підлягає поновленню.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення повною мірою не дотримався.
Розгляд справи в суді першої інстанції 15 квітня 2026 року відбувся за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 .
Відповідно до приписів ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Частиною 2 ст.268 КУпАП передбачено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.44, ст.ст.51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, ч.3 ст.178, ст.ст.185, 185-1, ст.185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
За таких обставин, ураховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч.2 ст.268 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді суду першої інстанції та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП, у зв`язку з порушенням права ОСОБА_1 на захист.
При прийнятті нової постанови та перевіряючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією ст.173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Тобто, об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Громадський порядок – це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, повністю підтверджена доказами, а саме:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №420704, складеним ст. ДОП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП ст. лейтенантом поліції Приходьком В.В. від 04 лютого 2026 року;
- відомостями з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28 січня 2026 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28 січня 2026 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 04 лютого 2026 року; 
- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 04 лютого 2026 року, в яких останній підтверджує виникнення словесного конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в ході якого ОСОБА_1 виражалася нецензурною лайкою, вела себе агресивно, на зауваження не реагувала;
- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 04 лютого 2026 року, в яких останній підтверджує виникнення словесного конфлікту на підвищених тонах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Окрім цього, в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнала та посилалась на те, що є директоркою КП «Лозове комунсервіс». 26 січня 26 року вона, разом із своїм підлеглим ОСОБА_5 прибули до будинку 34, що знаходиться на вулиці Захисників України в селищі Лозове, оскільки біля цього будинку прорвало трубу водопостачання. Під час огляду цієї труби у неї виник конфлікт із ОСОБА_2 , яка є мешканкою цього будинку, який відбувався у підвищеному тоні, проте вживання нецензурної лексики та словесних образ, заперечувала.
У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 надала показання про те, що 26 січня 2026 року біля їхнього будинку №34 на вулиці Захисників України в селищі Лозове прорвало трубу водопостачання, мешканці самотужки розкопали трубу і намагалися полагодити прорив своїми силами, проте їм це не вдалося, тому вони звернулися до КП «Лозове комунсервіс». 26 січня 2026 року десь біля 12 год 00 хв до їхнього будинку прибула керівник підприємства ОСОБА_1 та працівник ОСОБА_5 .
ОСОБА_1 відразу почала поводити себе агресивно, нецензурно виражатися щодо мешканців будинку та неї, зокрема, на зауваження не кричати на неї, не реагувала та почала ще більше її ображати. Пізніше, підлеглий ОСОБА_5 сказав, щоб ОСОБА_1 йшла, він самостійно вирішить проблему з проривом труби і вона пішла до центру селища Лозове, продовжуючи лаятися.
Потерпіла вказувала, що цей конфлікт відбувався в громадському місці, його свідками стали мешканці прилеглих будівель, магазину та перехожі, чим було порушено громадський порядок та спокій, а образи, що лунали на її адресу ображали її гідність та спричинили порушення її душевного спокою.
Допитана в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердила, що вона є мешканкою будинку АДРЕСА_2 . Коли біля їхнього будинку прорвало трубу водопостачання, вони викликали працівників КП «Лозове комунсервіс». Прийшла його керівник ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що є працівником цього підприємства. ОСОБА_1 відразу почала кричати, нецензурно виражатися щодо мешканців будинку, а найбільше кричала до ОСОБА_2 . На зауваження не реагувала та вела себе ще агресивніше. Даний конфлікт тривав приблизно до 15 хв, після чого ОСОБА_1 пішла в бік центру селища, продовжуючи лаятися.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Проаналізувавши вказані докази, можна прийти до висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнавати їх недопустимими чи недостовірними немає.
Дослідивши обставини справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки в ході судового розгляду доведено характер вчиненого, а саме нецензурну лайку ОСОБА_1 в громадському місці, образливе чіпляння до громадян, що порушувало громадський порядок і спокій громадян.
Дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ст.173 КУпАП.
Висновок про доведення вини ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП ґрунтується на доказах, які були досліджені судом апеляційної інстанції.
Під час дослідження матеріалів адміністративної справи апеляційним судом не встановлено обставин, які би свідчили про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам, визначеним у ст.256 КУпАП.
Усі матеріали справи зібрані працівниками поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідають вимогам ст.256 КУпАП.
Зокрема, у протоколі відображені обставини правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші відомості, необхідні для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Порушень вимог законодавства, які би ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не встановлено.
Переконливих доводів у апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які би спростовували доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненому, немає.
Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази її винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вина ОСОБА_1 встановлена під час апеляційного перегляду вказаними вище доказами, які є взаємопов`язаними та не містять суперечностей, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності, тому за такого висновку є всі підстави для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки (лихослів`я), що порушував громадський порядок і спокій громадян.
Підстави для закриття провадження в справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів, а саме в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, відсутні.
У процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 повністю забезпечені та відновлені її права, передбачені ст.ст.268 КУпАП, серед іншого: давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання тощо.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
Однак, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч.3-8 цієї статті.
Ураховуючи викладене, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою підставою, тобто, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Станом на момент розгляду справи апеляційним судом строк накладення стягнення закінчився (правопорушення було вчинено 26 січня 2026 року), тому за вчинене правопорушення воно не може бути накладено.
Відтак, не має відповідних правових підстав для накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, поза межами строків накладення адміністративного стягнення, натомість, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню із скасуванням постанови судді суду першої інстанції, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ст.173 КУпАП скасувати.
Прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.