справа № 760/1834/24 
провадження №2/165/53/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 квітня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі: 
головуючого Ференс-Піжук О.Р.,
за участю секретаря Король І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини,- 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з дня народження проживав з позивачем та відповідачем, а з серпня 2021 року, коли відповідач створила сім`ю з іншим чоловіком, до якого переїхала на постійне місце проживання, син проживає з батьком за адресою : АДРЕСА_1 . Зазначає, що для сина ним створені усі необхідні умови для розвитку та проживання. Вказує, що шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що з серпня 2021 року син постійно проживає з ним і перебуває на його утриманні. Матір періодично зустрічається з сином. Оскільки при вихованні дитини виникають питання, які потребують згоди матері, яка не завжди такі питання може вирішити, тому він звернувся до суду з вказаним позовом. Вважає, що проживання малолітнього сина з ним буде відповідати його інтересам. Просить визнати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності через віддаленість, позовні вимоги підтримує, просить постановити рішення у справі (а.с.57)
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. Направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила, щоб син проживав разом із позивачем (а.с.113). У заяві ствердила, що між сторонами прийнято рішення, а саме, що син проживатиме з батьком.
Представник третьої особи без самостійних вимог - орган опіки та піклування в особі Солом`янської районної в місті Києві Держадміністрації у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві, просить справу розглянути у відсутності представника органу опіки і піклування. При цьому зазначає, що між сторонами відсутній спір, тому підстави ив для розгляду питання про надання органом оіпки до суду висновку щодо розв`язання спору, відсутні (а.с. 112). У поданих поясненнях (а.с.77) зазначено, що в бесіді з працівником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та заяві до Служби від 13.06.2025 ОСОБА_2 вказала, що вона не заперечує щодо проживання сина з батьком ОСОБА_1 та спору щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 між батьками дитини, не має. 
Згідно із статтею 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2015 року, який розірвано рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 грудня 2021 року (а.с.14).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12).
Відповідно до довідки спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленням вивчення англійської мови №165 міста Києва Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві Державної адміністрації від 06.08.2021 №05/04/45/08 (а.с.16) ОСОБА_3 навчається в 2-Б класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленням вивчення англійської мови №165 міста Києва. Має позитивну характеристику. У навчанні та вихованні сина активну участь бере батько, цікавиться його життям, відвідує батьківські збори. (а.с.17,17а).
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до положень частини першої статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Частина перша статті 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Як вбачається із заяви ОСОБА_6 , поданої до Служби у справах дітей Солом`янської РДА (а.с.78) ОСОБА_2 не має змоги щоденно піклуватися про дитину ОСОБА_7 , зокрема возити до школи та забирати з уроків, тому сторонами було прийнято рішення, що син буде проживати з батьком. Також у заяві, відповідач просила Службу у справах дітей посприяти задоволенню позову. 
У листі №108-7183 від 26.06.2025 (а.с.77) Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила суду, що орган опіки та піклування не має правових підстав для розгляду питання про надання до суду висновку щодо ров`язання спору щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , оскільки в бесіді з працівником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та заяві до Служби від 13.06.2025 ОСОБА_2 зазначила, що вона не заперечує щодо проживання сина з батьком ОСОБА_1 та спору щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , між його батьками, н має. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як встановлено судом під час розгляду справи, спільний малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення шлюбних стосунків між батьками, залишився проживати разом із батьком - позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає і по даний час. При цьому відповідач ОСОБА_2 , змінила своє місце проживання та проживає окремо.
Позивач у позові вказував, що при вихованні дитини виникають питання, які потребують згоди матері, яка не завжди такі питання може вирішити, що й стало підставою для звернення до суду.
Проте такі доводи позивача, на переконання суду, не можуть слугувати беззаперечною підставою для встановлення місця проживання дитини рішенням суду.
Судом встановлено, що відповідач не зверталась ні до органу опіки та піклування, ні до суду із заявою про визначення місця проживання дитини разом із нею, натомість направила до Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації заяву про те, що вона не заперечує проти проживання сина з батьком, також зазначила, що спору щодо визначення місця проживання дитини немає. 
Таку ж заяву відповідач направила до суду. Крім того, сам позивач підтвердив, що мати періодично зустрічається з сином, але син постійно проживає з позивачем.
Об`єктивних даних про те, що відповідач ініціює питання щодо проживання дитини разом із нею суду, та доказів на підтвердження існування таких обставин, як на момент звернення до суду, так і на час розгляду справи, сторонами не надано.
Суд вважає, що у даній справі сторони, як це і передбачено положеннями ст.160 СК України, визначили місце проживання дітей з батьком за взаємною згодою, що не потребує втручання з боку органу опіки та піклування, а також будь-якого судового захисту прав позивача.
Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору), зокрема у суді.
Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Спір у цій справі щодо місця проживання малолітньої дитини ініційований батьком дитини (позивачем), з яким син і так фактично проживає, і від якого мати дитини (відповідач) не вимагає зміни місця проживання малолітньої дитини, а навпаки зазначає, що не мажє жодних заперечень щодо проживання дитини з батьком.
Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання сина відповідач у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дітей разом з нею не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дітей з нею, як матір`ю, суду не надала.
В той же час, зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками щодо місця її проживання і той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом, має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Ці обставини підлягають перевірці судом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
За змістом положень, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 8, 18, 161 СК України, ст.ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти).
Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують. За відсутності позову одного з батьків, з яким не проживає дитина, не вимагається підтвердження судом факту наявності в одного з батьків права на визначення місця проживання дитини, визнання такого права тощо, для цього відсутні процесуально-правові підстави.
Окрім того, стороною позивача не наведено будь-яких доводів, про те, що рішення суду про задоволення позову якимось чином впливатиме на права та інтереси дитини та які саме і як саме, зокрема, і відповідатиме її інтересам, що є основною, пріоритетною обставиною, що підлягає доказуванню у даному спорі.
Відтак, правових підстав для вирішення питання про визначення місця проживання дитини з батьком на час розгляду справи немає, оскільки син зареєстрований і фактично проживає з батьком і його право не оспорюється відповідачем.
Зазначені вище мотиви суду, дають підстави для відмови у задоволенні позову.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та відмови у позові, понесені позивачем витрати на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 76-81,89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,
ухвалив:
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа без самостійних вимог: Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація, місцезнаходження: проспект Повітряних Сил, 41, м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ 37378937. 
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 29.04.2026 року.

Головуючий суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук