Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 	справа № 580/3601/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії до страхового стажу період її роботи з 24 травня 1988 року по 19 жовтня 1989 року в Управлінні громадського харчування виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1982;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (ЄДРПОУ 21366538) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до її страхового стажу період роботи з 24 травня 1988 року по 19 жовтня 1989 року в Управлінні громадського харчування виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1982 та здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії з моменту її призначення (08 жовтня 2025 року), з урахуванням періоду роботи з 24 травня 1988 року по 19 жовтня 1989 року в Управлінні громадського харчування виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів та з урахуванням раніше виплачених коштів.
В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що відповідач помилково трактує, що у записі про звільнення маються виправлення, оскільки на сторінках 10-11 Трудової книжки серії НОМЕР_3 , під № 13, у графі «Відомості про прийом на роботу, про перевод на іншу роботу і про звільнення (із вказівкою причини та з посиланням на статтю, пункт закону)», зроблено запис (мовою оригіналу): «Уволена по собственному желанию ст. 38 КЗоТ УССР», при цьому буква «Р» у написі «УССР» накладається на букву «у» у слові «собственному», а тому складається враження про виправлення в буків «Р», у той час, як ніяких виправлень немає.
Крім того, за «нечіткий відтиск» печатки позивачка не може нести відповідальність. Також не заслуговує на увагу посилання відповідача на те, що в архівній довідці прізвище позивачки зазначено як « ОСОБА_2 », адже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Ухвалою від 14 квітня 2026 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
27.04.2026 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що до страхового стажу не зараховано період роботи в управлінні громадського харчування виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів з 24.05.1988 по 19.10.1989, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_3 в даті звільнення міститься виправлення та печатка, якою завірено підпис про звільнення, має не чіткий відтиск. Крім цього, в довідці архівного відділу Уманської міської ради від 25.03.2025 № 162-10/01-23/218 прізвище позивача зазначено як « ОСОБА_2 », що суперечить даним паспорта. Оскільки, позивачем при поданні документів про перерахунок пенсії не надано належної уточнюючої довідки, яка б підтверджувала спірний період роботи, тому відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.
На підставі заяви позивачки від 01.01.2026, їй із 08.10.2025 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22.01.2026 позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням до її страхового стажу період роботи з 24 травня 1988 року по 19 жовтня 1989 року в Управлінні громадського харчування виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів.
Листом від 24.02.2026 № 849-2245/P-02/8-2300/26 відповідач повідомив, що до страхового стажу не зараховано період роботи в управлінні громадського харчування виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів з 24.05.1988 по 19.10.1989, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_3 в даті звільнення міститься виправлення та печатка, якою завірено підпис про звільнення, має не чіткий відтиск. Крім цього, в довідці архівного відділу Уманської міської ради від 25.03.2025 № 162-10/01-23/218 прізвище зазначено як « ОСОБА_2 », що суперечить даним паспорта.
Дії відповідача щодо незарахування при призначенні пенсії до страхового стажу період роботи з 24 травня 1988 року по 19 жовтня 1989 року позивачка вважає протиправними, а тому звернулась в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV), починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За даними трудової книжки серії НОМЕР_3 суд встановив, що позивачка працювала у період з 24.05.1988 по 19.10.1989 в управлінні громадського харчування Уманського міськвиконкому. 
Суд встановив, що відповідач не врахував до страхового стажу позивачки вказаний період, зазначивши, що в даті звільнення міститься виправлення та печатка, якою завірено підпис про звільнення, має не чіткий відтиск. Крім цього, в довідці архівного відділу Уманської міської ради від 25.03.2025 № 162-10/01-23/218 прізвище зазначено як « ОСОБА_2 », що суперечить даним паспорта.
Під час надання оцінки вказаним підставам, суд врахував, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, згідно п. п. 2.3, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (чинної за період незарахування позивачці страхового стажу), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У випадку виявлення неправильних чи неточних записів відомостей про роботу виправлення здійснюються адміністрацією підприємства, де був внесений відповідний запис.
Крім того, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідно до п. 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (у редакції чинній станом на час внесення запису про звільнення), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Аналіз вказаних положень вказує на те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на відповідальну особу підприємства, установи, організації.
Отже, певні недоліки/неточності допущені роботодавцем під час заповнення трудової книжки працівника не можуть позбавляти його права на пенсійне забезпечення.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивачка не може бути позбавлена права на врахування періоду її роботи до страхового стажу через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем, у зв`язку із чим період роботи з 24.05.1988 до 19.10.1989 має бути зарахований до страхового стажу позивачки згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 .
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що відповідач протиправно не зарахував період роботи з 24 травня 1988 року до 19 жовтня 1989 року до страхового стажу позивачки, під час призначення їй пенсії за віком.
Також, суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд заяви про призначення або перерахунок пенсії повинно прийматися у формі рішення (протоколу). Чинне законодавство не наділяє суб`єкта владних повноважень приймати нормативні та інші акти у формі листів, в іншому випадку направлення листа кваліфікується як протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії чи про відмову.
Як свідчать матеріали справи, позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою від 22.01.2026 про перерахунок пенсії та зарахуванням до трудового стажу роботи період з 24.05.1988 до 19.10.1989, однак відповідач не прийняв жодного рішення, передбаченого частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV, а лише надіслав на адресу позивачки листи від 17.02.2026 та від 24.02.2026, які мають інформаційний характер, отже для належного захисту порушеного права позивачки суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області щодо не прийняття рішення про перерахунок позивачці пенсії із зарахуванням до трудового стажу роботи період з 24.05.1988 до 19.10.1989.
Під час обрання способу відновлення порушеного права позивачки суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у цьому випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити позивачці з 08.10.2025 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 24.05.1988 по 19.10.1989 та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не прийняття рішення про перерахунок ОСОБА_1 пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 08.10.2025 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 24.05.1988 до 19.10.1989 та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ 21366538).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 14.05.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК