Справа № 510/678/21
Провадження 2/510/133/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026 р. Ренійський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області об`єднані в одне провадження цивільні справи за позовом Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (як органу опіки та піклування) до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свої позовні вимоги мотивує тим, що08.02.2021 року в телефонному режимі до служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, в м. Рені вчинили конфлікт, тоді як їхня малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була в занедбаному стані (голодна, брудна, без догляду). Через загрозу життю та здоров`ю дитини її вилучено службою у справах дітей та поміщено до лікарні для обстеження і надання допомоги. Пізніше під час проведення оцінки рівня життя дитини було виявлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала батьківські обов`язки щодо догляду за малолітньою дитиною, зловживала алкогольними напоями, не забезпечувала належних умов для її життя, виховання та розвитку, а саме залишала дитину без нагляду, без належного харчування, медичної допомоги та відповідного догляду, дитина перебувала під наглядом осіб у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з наявною загрозою розпорядженням голови Ренійської районної державної адміністрації від 09.02.2021 №10/А-2021 дитину було негайно відібрано від матері та її чоловіка. Сім`я була взята під соціальний супровід Ренійського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, матері надавалися соціальні послуги, рекомендації щодо належного виконання батьківських обов`язків та створення належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини. Але попри перебування сім`ї під соціальним супроводом та надання рекомендацій і допомоги, належних змін досягнуто не було. Під час обстеження житлових умов встановлено їх незадовільний стан (антисанітарія, холод, пожежна небезпека, відсутність належного місця для дитини), а також факти систематичного залишення дитини без належного догляду. Надані органами опіки та піклування строки для усунення порушень результатів не дали.
29.11.2021 року згідно із заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідного дядьки малолітньої ОСОБА_5 , за наказом ССД Ренійської міської ради від 29.11.2021 №277 та актом про факт передачі дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було тимчасово влаштовано у сім`ю ОСОБА_4 до прийняття рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про подальше влаштування дитини.
Пізніше, а саме 10.02.2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки під час виїзду 26.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки інформації яка від фельдшера «Швидкої допомоги» про тяжкий хворобливий стан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була госпіталізована до КНП «Ренійська ЦМЛ» та про перебування за даною адресою малолітньої дитини, правнучки хворої, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в жахливих антисанітарних умовах. 
В той же день, комісією служби у справах дітей Ренійської міської ради були проведені обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (бабусі ОСОБА_9 ).Було виявило, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до сьогоднішнього дня не виховує свою старшу доньку ОСОБА_6 , а залишила її на піклування у своєї бабусі ОСОБА_7 , яка за станом здоров`я не в змозі доглядати за малолітньою дитиною, у зв`язку з потраплянням до лікарні. За адресою проживання дитини немає умов для виховання та розвитку дитини. В квартирі антисанітарія, нестерпний сморід, речі брудні валяються по підлозі накидані валом, дитяче ліжко заповнено різними речами, все завішено простирадлами, в переміщенні темно, квартира потребує ремонту, місця для занять і де спати малолітній дитині нема. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово передано до дитячого відділення КНП «Центральна міська лікарня Ренійської міської ради» для медичного обстеження у зв`язку з загрозою її життя.
ОСОБА_1 проживає окремо від дитини за адресою: АДРЕСА_3 , не працює, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, не створює умов для виховання і проживання дитини. Прив`язаність між мамою та донькою відсутня. 
На підставі клопотання ССД Ренійської міської ради від 25.11.2021 № 01-37/438, враховуючи невиконання матір`ю батьківських обов`язків в тому числі і під час соціального супроводу, що є безпосередньою загрозою для життя і здоров`я дитини, виконавчий комітет Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, як орган опіки та піклування прийняв рішення від 26 листопада №224 «Про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_6 від матері ОСОБА_1 », про що 29.11.2021 повідомлено Ізмаїльську окружну прокуратуру.
Ухвалою судді Ренійського районного суду Одеської області від 07.05.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
16.06.2021 року до Ренійського районного суду від ОСОБА_1 надійшли заяви, у яких вона просила суд повернути їй доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що вона виправилась та дуже переймається та сумує за своєю дитиною.
Пізніше, а саме 24.09.2021 року представник відповідача ОСОБА_10 (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 01.09.2021 року №074) звернувся до суду з відзивом на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач ОСОБА_1 та її представник заперечують проти позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин, викладених позивачем. Зазначали, що належних та допустимих доказів невиконання відповідачем батьківських обов`язків суду не надано. У відзиві на позовну заяву представник відповідач вказує, що факт перебування відповідачки у стані алкогольного сп`яніння не підтверджений жодними медичними документами чи висновками, а акт проведення оцінки рівня безпеки дитини складений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки оформлений одноособово працівником служби у справах дітей. Також ОСОБА_10 зазначив, що органом опіки та піклування було порушено порядок негайного відібрання дитини та строки звернення до суду із відповідним позовом. Крім того, представник відповідача наголосив, що відповідачка бажає брати участь у вихованні дитини, піклуватися про неї, вона покращила житлові умови та вживає заходів для належного виконання батьківських обов`язків, а тому вважає позбавлення відповідачку батьківських прав передчасним та безпідставним.
Згодом, відповідачка, направила до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
03.11.2022 року ухвалою Ренійського районного суду Одеської області позовну заяву Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1  об`єднано в одне провадження з позовом Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
03.11.2022 року ухвалою Ренійського районного суду Одеської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити.
Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про народження ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_3 , серія НОМЕР_1 від 10.12.2019 р.; клопотання ССД Ренійської міської ради від 08.02.2021 № 01-37/47; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00029523624 від 10.02.2021 року; акт про факт передачі дитини від 07.02.2021 року; витяг з протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету РМР Одеської області від 15.03.2021 року; акт проведення оцінки рівня безпеки дитини; акт обстеження умов проживання дитини від 29.12.2020 р.; лист КУ «Центр надання соціальних послуг» Ренійська міська рада від 23.03.2021 №52; розпорядження Ренійської районної державної адміністрації №10/А-2021 від 09.02.2021 року; лист КНП «Ренійський центр медико-санітарної допомоги Ренійської районної ради Одеської області» від 26.03.2020 року №72; лист від РРЦСССДМ від 18.03.2020 №01-17/152; свідоцтво про народження ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_11 , батько - ОСОБА_12 , серія НОМЕР_2 від 27.07.2018 р.; акт обстеження умов проживання дитини від 26.11.2021 р.; акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 26.11.2021 р.; акт про факт передачі дитини від 26.11.2021 року; клопотання ССД Ренійської міської ради № 01-37/438 від 25.11.2021 р.; рішення від 26.11.2021 року №224; повідомлення Виконавчого комітету РМР Ізмаїльського району Одеської області від 29.11.2021 р.№24/3424; акт передачі дитини від 29.11.2021 р.; наказ ССД Ренійської міської ради №277 від 29.11.2021 р.; витяг протоколу № 9 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету РМР Одеської області від 03.12.2021 року; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00034360179 від 23.12.2021 року та інші.
Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 систематично не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за малолітніми доньками: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З наданих матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_2 перебувала у небезпечних для життя та здоров`я умовах: була залишена без належного догляду, харчування та медичної допомоги, проживала в антисанітарних умовах, батьки зловживали алкогольними напоями. У зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини, її було вилучено органами опіки та піклування та тимчасово влаштовано до медичного закладу. Попри перебування сім`ї під соціальним супроводом та надання відповідних соціальних послуг і рекомендацій щодо усунення порушень та покращення умов проживання, відповідачка висновків не зробила, ситуацію не змінила, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, які свідчать про їх незадовільний стан. Також судом встановлено, що відповідачка не брала участі у вихованні своєї старшої доньки ОСОБА_6 , фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, залишивши дитину на піклування бабусі, яка за станом здоров`я не могла забезпечити належний догляд дитині. Дитина проживала у незадовільних умовах, що становили загрозу її життю та здоров`ю, у зв`язку з чим була негайно відібрана органами опіки та піклування та тимчасово влаштована до дядька ОСОБА_4 .
Судом також встановлено, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, не працює, не забезпечує належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей, не підтримує з ними належного емоційного зв`язку.
Таким чином, досліджені судом докази свідчать про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
На підставі ч. ч. 2-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. 
Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України». Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від вихованням дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Згідно з розпорядженням Ренійської державної адміністрації № 10/А-2021 від 09.02.2021 вирішено негайно відібрати та доцільним позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з рішенням виконкому Ренійської міської ради органу опіки та піклування від 26.11.2021 № 224 вирішено негайно відібрати та доцільним позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування.
Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням викладеного, у сукупності та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки по відношенню до її малолітніх доньок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідачка, будучи матір`ю малолітніх доньок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та не бажає піклуватися про дітей. 
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачку батьківських прав мають бути задоволені.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 53, 58, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 155, 164, 165 СК України, - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Виконавчого комітету Ренійської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити. 
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) відносно неповнолітніх доньок - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя К.В. Сорокін