Справа №713/3844/25
Номер провадження 2/717/264/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року   Кельменецький районний суд Чернівецької області 
у складі головуючої судді Кудиби З. І., 
секретаря судових засідань Житарюк А. С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Районного суду м. Прага 4 Чеської Республіки від 11 червня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі 7 000 чеських крон щомісячно.
Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року у справі № 713/2260/24 визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Районного суду м. Прага 4 Чеської Республіки від 11 червня 2020 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина.
Позивач зазначає, що після ухвалення вказаного рішення його матеріальний стан істотно змінився. Згідно з довідкою № 09/25 від 04 вересня 2025 року він працює за основним місцем роботи на посаді підсобного працівника, а його посадовий оклад становить 9 000 гривень на місяць. Крім того, відповідно до відомостей форми ОК-5 середньомісячний дохід позивача складає 9 133 гривні 51 копійку.
На думку позивача, визначений рішенням іноземного суду розмір аліментів у сумі 7 000 чеських крон щомісячно за офіційним курсом Національного банку України перевищує його фактичний дохід та не відповідає його матеріальним можливостям. Позивач вказує, що сплата аліментів у такому розмірі фактично позбавляє його можливості забезпечувати власні життєві потреби та виконувати інші обов`язкові витрати.
Посилаючись на положення статей 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Районного суду м. Прага 4 Чеської Республіки від 11 червня 2020 року, та визначити їх у розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, а саме 3 196 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
06 травня 2026 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У поданій до суду заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, відзив не подала.
20 квітня 2026 року на адресу суду надійшов електронний лист, проте вказаний лист та додані до нього документи не були а ні підписані, в тому числі за допомогою ЕЦП, а ні засвідченні у встановленому порядку, відтак суд не може взяти їх до уваги.
У судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В судовому засіданні 24 червня суд оголосив про перехід на стадію оголошення судового рішення та його проголошення 1 липня 2026 року о 16 год 00 хв.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, які містяться у матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають з таких підстав.
Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Росошанівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області.
Від спільного шлюбу сторони мають сина — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про народження та його перекладом українською мовою.
Шлюб між сторонами було розірвано рішенням компетентного суду Чеської Республіки 05 січня 2022 року, що підтверджується наданими суду документами.
Рішенням Районного суду м. Прага 4 Чеської Республіки від 11 червня 2020 року на ОСОБА_1 покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 7 000 чеських крон щомісячно, починаючи з 01 січня 2020 року, а також стягнуто заборгованість по аліментах за попередній період.
Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року у справі № 713/2260/24 визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Районного суду м. Прага 4 Чеської Республіки від 11 червня 2020 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 .
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилається на істотну зміну свого матеріального становища після ухвалення зазначеного рішення іноземного суду. На обґрунтування позовних вимог він зазначає, що працює підсобним працівником із посадовим окладом 9 000 гривень на місяць, його середньомісячний дохід становить близько 9 133 гривень, у зв`язку із чим він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 7 000 чеських крон, що еквівалентно приблизно 14 000 гривень.
Суд також враховує, що рішення Районного суду м. Прага 4 Чеської Республіки від 11 червня 2020 року та рішення цього ж суду від 19 серпня 2021 року були визнані на території України та допущені до примусового виконання ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 15 жовтня 2024 року у справі № 713/2260/24.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.
За змістом статті 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, відповідно до своїх фінансових можливостей.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її всебічного розвитку.
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду аліменти можуть бути присуджені у частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших утриманців та інші обставини, які мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням, може бути зменшений або збільшений за рішенням суду у разі зміни матеріального чи сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них або в інших випадках, передбачених законом.
Отже, сама по собі наявність у платника аліментів бажання зменшити розмір аліментних платежів не є достатньою підставою для зміни раніше ухваленого судового рішення. Закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів виключно з наявністю доведених істотних обставин, які виникли після ухвалення відповідного рішення та об`єктивно впливають на можливість виконання аліментного обов`язку.
У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначено, що розмір аліментів не є незмінним, однак його зміна можлива лише за наявності належно доведених підстав, передбачених статтею 192 СК України.
Також Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що сам факт погіршення матеріального становища платника аліментів без доведення його істотності та тривалості не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів.
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 76–78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак позивачем не подано належних та допустимих доказів того, що після ухвалення рішення Районного суду м. Прага 4 Чеської Республіки від 11 червня 2020 року відбулися нові істотні зміни його матеріального або сімейного стану.
Подані довідки про працевлаштування та розмір заробітної плати лише підтверджують факт отримання ним офіційного доходу, однак самі по собі не свідчать про виникнення нових обставин, які не існували раніше та не були предметом дослідження суду.

Таким чином, зазначені обставини не можуть вважатися новими обставинами у розумінні статті 192 Сімейного кодексу України, оскільки вони існували на момент ухвалення попередніх судових рішень та були належним чином оцінені судом.
Суд критично оцінює посилання позивача на те, що розмір аліментів перевищує його офіційний дохід, оскільки такі доводи не підтверджені доказами повної або істотної втрати працездатності, неможливості отримання інших доходів чи виникнення нових обставин, які об`єктивно перешкоджають виконанню ним батьківського обов`язку.
При цьому суд враховує, що обов`язок щодо утримання дитини має пріоритетний характер та спрямований насамперед на забезпечення належного рівня життя дитини.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 має проблеми зі станом здоров`я та потребує додаткових витрат на лікування, медичний нагляд і забезпечення належних умов розвитку, що свідчить про підвищений рівень його матеріальних потреб. 
Суд також бере до уваги, що найкращі інтереси дитини мають переважати над майновими інтересами батьків, а тому будь-яке зменшення розміру аліментів можливе лише за наявності беззаперечних та належним чином підтверджених підстав.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених статтею 192 Сімейного кодексу України підстав для зміни встановленого рішенням суду розміру аліментів.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 3, 27 Конвенції про права дитини, статтями 12, 81, 141, 259, 263–265, 280–282 Цивільного процесуального кодексу України та статтями 180–182, 192 Сімейного кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про зменшення розміру аліментів — відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 1 липня 2026 року.
Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідачка: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя          Кудиба З. І.