ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року   Справа № 924/1225/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В. ,  суддя Василишин А.Р. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 (повний текст складено 06 квітня 2026 року) та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 (повний текст складено 20 квітня 2026 року) та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 (суддя Яроцький А.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК"
до фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни
про стягнення 265 780,46 грн

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни про стягнення 265780,46 грн, з яких 52270,00 грн. борг за послуги перевезення вантажу, 107696,11 грн. борг за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення, 40500,00 грн. заборгованість за понаднормовий простій та 65314,35 грн. штраф за понаднормовий простій.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" до фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни про стягнення 265780,46 грн.
Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" (03134, місто Київ, просп. Корольова Академіка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42706285) 52270,00 грн боргу за послуги перевезення вантажу, 40500,00 грн плати за понаднормовий простій та 1391,55 грн витрат по сплаті судового збору.
У стягненні 107696,11 грн плати за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення та 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій відмовлено.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір є змішаним договором, який містить елементи договору перевезення вантажу та договору про надання послуг, а факт надання позивачем послуг з перевезення вантажу і виникнення понаднормового простою автомобіля на митному посту підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим вимоги про стягнення 52270,00 грн боргу за перевезення та 40500,00 грн плати за понаднормовий простій є обґрунтованими; водночас позивач не довів належного погодження з відповідачкою вартості додаткових послуг допоміжної діяльності з митного оформлення у сумі 107696,11 грн та наявності підстав для одночасного стягнення 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 частково задоволено заяву представника ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ФОП Вітюк Софії Сергіївни 31000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу від 13 квітня 2026 року.
Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" (03134, місто Київ, просп. Корольова Академіка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42706285) 9000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець Вітюк Софія Сергіївна звернулась до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 в частині задоволених позовних вимог (стягнення 52270 грн боргу за послуги перевезення вантажу, 40500 грн плати за понаднормовий простій та відповідної суми судового збору) та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити повністю. Скасувати додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 про стягнення 9000 грн витрат на правничу допомогу, та відмовити у їх стягненні в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, фізична особа-підприємець Вітюк Софія Сергіївна зазначає, що укладений між сторонами договір був змішаним та передбачав не лише організацію перевезення вантажу, а й надання професійних послуг з митного оформлення. Саме для належного виконання митних формальностей відповідачка, яка не є фахівцем у сфері митної справи, звернулася до позивача як до професійного учасника відповідних правовідносин. Відтак, на думку скаржника, позивач мав діяти добросовісно, професійно та в інтересах замовника, своєчасно виявити недоліки у товаросупровідних документах, забезпечити правильне визначення кодів УКТ ЗЕД та вжити заходів для уникнення затримки вантажу.
Скаржник стверджує, що суд першої інстанції безпідставно поклав на відповідачку вину за недоставку вантажу до кінцевого пункту призначення. На думку апелянта, сам факт складення митним органом протоколу про порушення митних правил не підтверджує вини ФОП Вітюк С.С., оскільки такий протокол є лише процесуальним документом, який фіксує позицію посадової особи митного органу, але не є судовим рішенням і не має преюдиційного значення. Апелянт наголошує, що справа про порушення митних правил перебуває на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва, а постанова суду про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності відсутня.
Окремо апелянт звертає увагу, що вантаж не був доставлений до погодженого сторонами пункту призначення — міста Шепетівка Хмельницької області. За твердженням скаржника, вантаж фактично був вивантажений на митному складі у с. Чайки Київської області, а частина товару в подальшому була розкрадена під митним контролем, що, на його думку, унеможливлює висновок про належне надання позивачем послуг перевезення. У зв`язку з цим апелянт вважає помилковим застосування судом першої інстанції частини другої статті 903 ЦК України та стягнення з відповідачки залишку вартості перевезення.
Щодо стягнення 40 500,00 грн плати за понаднормовий простій апелянт зазначає, що такий простій був спричинений не діями відповідачки, а неналежним, недобросовісним та непрофесійним виконанням позивачем своїх обов`язків. Зокрема, скаржник посилається на те, що брокери позивача не скористалися правом на попередній огляд вантажу до подання митної декларації, здійснили неодноразові безрезультатні спроби подання декларацій, чим, на думку апелянта, спровокували спрацювання системи ризиків митниці та проведення митного огляду.
Апелянт також вказує, що позивач не забезпечив оперативного пред`явлення вантажу до митного огляду, неналежно інформував відповідачку про реальний стан митного оформлення та не повідомляв про проблеми з номенклатурою чи кодами товару. На переконання скаржника, така поведінка суперечила обов`язку позивача діяти в інтересах замовника та позбавила відповідачку можливості своєчасно втрутитися у ситуацію і сприяти усуненню перешкод у митному оформленні. Крім того, апелянт стверджує, що 14 серпня 2025 року брокер позивача без згоди та відома відповідачки подав заяву про продовження часу митного оформлення, не визначивши граничного строку такого продовження. На думку скаржника, такі дії були вчинені з перевищенням повноважень прямого митного представника, суперечили інтересам замовника та створили передумови для подальшого тривалого простою транспортного засобу.
Апелянт наголошує, що позивач не оскаржував рішення, дії чи бездіяльність митних органів, не роз`яснював відповідачці можливості такого оскарження та не вжив належних заходів для мінімізації наслідків затримки вантажу. З огляду на це скаржник вважає, що у спірних правовідносинах має місце прострочення кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому відповідачка не повинна нести обов`язок з оплати простою, який виник унаслідок дій або бездіяльності самого позивача.
Також скаржник заперечує проти використання судом першої інстанції пояснень ФОП Вітюк С.С. від 12 серпня 2025 року як доказу визнання вини відповідачки. Апелянт зазначає, що такі пояснення не є частиною офіційних матеріалів митної справи, не були належним чином використані позивачем для захисту інтересів відповідачки перед митним органом та не можуть замінювати судове рішення у справі про порушення митних правил. На думку скаржника, суд першої інстанції помилково надав цим поясненням доказове значення для встановлення вини відповідачки.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції містить внутрішню суперечність. З одного боку, суд відмовив у стягненні 107696,11 грн вартості додаткових послуг з митного оформлення, фактично виходячи з недоведеності належного надання таких послуг та відсутності повного комплекту документів із відмітками про митне оформлення чи отримання вантажу. З іншого боку, за тих самих фактичних обставин суд задовольнив вимоги про стягнення вартості перевезення та плати за простій, поклавши відповідальність за недоставку вантажу на відповідачку.
Крім того, апелянт зазначає про неправильність розрахунку суми боргу за перевезення. На його думку, суд першої інстанції безпідставно прийняв розрахунок позивача із застосуванням завищеного валютного курсу, тоді як пунктом 4.2 договору сторони погодили фіксований еквівалент 1 євро до 44,1410 грн. Враховуючи вартість логістики у розмірі 2100 євро та здійснену відповідачкою оплату 50000,00 грн, скаржник вважає, що стягнута судом сума 52270,00 грн є завищеною та не відповідає умовам договору.
Також апелянт просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року, яким з відповідачки стягнуто 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Скаржник вказує, що позивач пропустив встановлений частиною 8 статті 129 ГПК України строк на подання належно оформленої заяви про стягнення судових витрат, не надав доказів її своєчасного направлення відповідачці та її представнику, а суд першої інстанції безпідставно поновив відповідний процесуальний строк.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 травня 2026 року у справі №924/1225/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 (повний текст складено 06 квітня 2026 року, суддя Яроцький А.М.) та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25. Запропоновано позивачу у справі в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" також звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 в частині відмови у стягненні 107696,11 грн заборгованості за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення та 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позов в цій частині задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував акт наданих послуг №578 від 19 вересня 2025 року, згідно з яким позивач надав, а відповідачка прийняла послуги з допоміжної діяльності з митного оформлення на загальну суму 107696,11 грн. На переконання скаржника, вказаний акт має юридичну силу, є чинним між сторонами та підлягає оплаті, оскільки був вручений відповідачці 15 жовтня 2025 року, тоді як рахунок №502 від 19 вересня 2025 року вручався відповідачці двічі — 01 жовтня 2025 року та 15 жовтня 2025 року, однак мотивованих заперечень щодо таких документів відповідачка не надала.
Скаржник посилається на пункт 3.2 договору №25-07/25 від 25 липня 2025 року, відповідно до якого після відвантаження товару або завершення митного оформлення вантажів замовника виконавець надає акт наданих послуг, який замовник зобов`язаний розглянути та підписати протягом двох календарних днів з дня отримання або заявити мотивовані заперечення. У разі якщо протягом цього строку замовник не передасть виконавцю підписаний акт або заперечення, акт вважається узгодженим без заперечень та підлягає оплаті.
На думку апелянта, суд першої інстанції помилково пов`язав неподання до матеріалів справи повного комплекту документації на вантаж замовника з відміткою про його митне оформлення та/або товарно-транспортної накладної CMR з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу з відсутністю у відповідачки обов`язку підписати акти наданих послуг або подати мотивовані заперечення. Позивач вважає, що умови пункту 3.1 договору визначають момент, з якого послуги вважаються наданими, тоді як пункт 3.2 договору окремо врегульовує порядок погодження актів і правові наслідки ненадання замовником заперечень.
Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про переривання перевезення та вивантаження вантажу на митний склад унаслідок неналежного виконання відповідачкою договірних зобов`язань, не врахував, що саме такі обставини унеможливили повне виконання позивачем пункту 3.1 договору. За твердженням скаржника, вантаж було вивантажено на митний склад ТОВ "МОФ" за вказівкою відповідачки з оформленням митної декларації 25TS100380000082U4 від 01 вересня 2025 року, а тому CMR 251225 від 29 липня 2025 року була вручена фактичному одержувачу вантажу — ТОВ "МОФ", про що у відповідній графі CMR проставлено печатку і підпис.
Крім того, позивач вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про відсутність у матеріалах справи повного комплекту документації на вантаж замовника з відміткою про його митне оформлення та/або товарно-транспортної накладної CMR з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу. Скаржник зазначає, що відповідні документи були подані до суду разом із позовом та клопотанням від 22 грудня 2025 року про поновлення строку на подання доказів і долучення документів до матеріалів справи, яке судом було задоволено. На підтвердження цього апелянт посилається, зокрема, на CMR 251225 від 29 липня 2025 року з відміткою митниці "під митним контролем" від 01 серпня 2025 року та печаткою ТОВ "МОФ" від 01 вересня 2025 року, попередню митну декларацію ІМ40ЕЕ 25UA100000209190U0 від 31 липня 2025 року, митні декларації ІМ40ДЕ №25UA100380632641U7 від 04 серпня 2025 року та ІМ40ДЕ 25UA100380634446U5 від 14 серпня 2025 року, разову перепустку №19492 від 02 серпня 2025 року, картки відмови митного органу, а також електронні повідомлення з кабінету митного брокера про подання та прийняття митних декларацій і надсилання митниці декларацій відповідності.
Апелянт вказує, що з урахуванням фактичного переривання перевезення з вини відповідачки та положень Митного кодексу України наведені документи є належним і достатнім комплектом документації на вантаж відповідачки про його митне оформлення. Відтак, на думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно не врахував акт №578 від 19 вересня 2025 року та рахунок №502 від 19 вересня 2025 року як належні підстави для виникнення у відповідачки обов`язку оплатити послуги з допоміжної діяльності з митного оформлення.
Також скаржник посилається на пункти 4.1 та 12.3 договору, відповідно до яких загальна ціна договору не є фіксованою і складається відповідно до кількості, характеру та обсягу наданих послуг, а істотні умови можуть додатково узгоджуватися сторонами, зокрема, в актах наданих послуг, рахунках-фактурах та інших документах, що є невід`ємною частиною договору. На переконання позивача, ці умови додатково підтверджують, що вартість послуг, відображена в акті №578 та рахунку №502, була погоджена сторонами у передбачений договором спосіб.
Щодо відмови у стягненні 65 314,35 грн штрафу за понаднормативний простій транспортного засобу апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково ототожнив плату за понаднормативний простій та штраф за понаднормативний простій. На думку скаржника, ці платежі мають різну правову природу: плата за понаднормативний простій є платою за користування транспортним засобом у період його фрахтування під час простою, тоді як штраф є мірою відповідальності за порушення умов договору.
Позивач зазначає, що ні проти плати за понаднормативний простій, ні проти штрафу відповідачка у встановленому договором порядку не заперечувала, хоча отримувала відповідні акти, рахунки та претензії. Зокрема, скаржник посилається на акт №544 від 01 вересня 2025 року та рахунок №503 від 01 вересня 2025 року, які були направлені відповідачці після усної домовленості від 25 серпня 2025 року про зменшення розміру штрафу за простій до 50 євро за добу.
Апелянт вказує, що 15 жовтня 2025 року відповідачці була вручена претензія від 09 жовтня 2025 року №0910-25 про сплату штрафу за понаднормативний простій автотранспорту та сплату заборгованості, однак належних заперечень щодо заявленої суми відповідачка не подала. При цьому факт простою транспортного засобу, його тривалість та виникнення такого простою з вини відповідачки, на думку позивача, були правильно встановлені судом першої інстанції.
Скаржник посилається на пункт 5.9 договору, відповідно до якого нормативний простій автомобіля під час подачі, навантаження, розвантаження та виконання митних формальностей приймається сторонами в межах 48 годин, а за кожну додаткову добу простою транспортного засобу під час завантаження, митного оформлення, розвантаження, митного очищення, проходження прикордонних переходів тощо замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 100 євро за кожну почату добу простою. Відтак, на думку апелянта, правові підстави для стягнення штрафу у сумі 65 314,35 грн є належними та підтвердженими матеріалами справи.
З огляду на викладене Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 в частині відмови у стягненні 107 696,11 грн заборгованості за надані послуги з допоміжної діяльності з митного оформлення та 65 314,35 грн штрафу за понаднормативний простій транспортного засобу, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08 травня 2026 року у справі №924/1225/25 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" та фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 та на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 для спільного розгляду в межах апеляційного провадження.

11 травня 2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому товариству заперечує проти її задоволення у повному обсязі та вважає рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року в оскарженій відповідачкою частині законним і обґрунтованим.
Позивач зазначає, що апеляційна скарга не містить належних доводів щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи чи неправильного застосування норм матеріального права, а фактично дублює позицію відповідачки, викладену під час розгляду справи місцевим господарським судом, та зводиться до незгоди з оцінкою доказів. ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" вважає безпідставними посилання апелянта на відсутність постанови у справі про порушення митних правил, оскільки суд першої інстанції не встановлював адміністративної чи кримінальної вини відповідачки, а досліджував обставини виконання сторонами договірних зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між діями замовника і неможливістю завершення перевезення та митного оформлення.
Позивач наголошує, що належно виконав функції з митного оформлення та перевезення вантажу, а неможливість завершення перевезення була спричинена виявленою митним органом невідповідністю фактичного товару відомостям у товаросупровідних документах, наданих відповідачкою. Крім того, вивантаження вантажу на митний склад ТОВ "МОФ", за твердженням позивача, відбулося за вказівкою відповідачки.
Також позивач заперечує доводи апелянта про спрацювання системи ризиків через нібито багаторазове подання митних декларацій, зазначаючи, що такі твердження є припущеннями та не підтверджені належними доказами. При цьому, на думку позивача, у нього не було договірного обов`язку оскаржувати картки відмови митного органу, оскільки договір не передбачав представництва інтересів замовника у спорах з митними органами.
Позивач також не погоджується з доводами апелянта щодо неправильного застосування валютного курсу, посилаючись на умови пункту 4.3 договору, якими передбачено визначення вартості послуг у гривні за комерційним курсом євро на дату виставлення рахунку, а у разі прострочення оплати — на день платежу.
Щодо плати за понаднормовий простій ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" зазначає, що така плата прямо погоджена сторонами у заявці, а факт простою та його тривалість належно встановлені судом першої інстанції і не спростовані апелянтом належними доказами.
З огляду на викладене позивач просить апеляційну скаргу ФОП Вітюк Софії Сергіївни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року в оскарженій частині та додаткове рішення від 20 квітня 2026 року — без змін.

18 травня 2026 року від ФОП Вітюк Софії Сергіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому остання заперечує проти її задоволення та вважає рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року в частині відмови у стягненні 107696,11 грн плати за додаткові послуги митного оформлення та 65314,35 грн штрафу за простій законним і обґрунтованим.
Відповідачка зазначає, що між сторонами було укладено єдиний змішаний договір, який передбачав комплексну послугу доставки вантажу до кінцевого пункту призначення у місті Шепетівка із забезпеченням митного оформлення. На її думку, позивач безпідставно намагається відокремити транспортну частину від митного оформлення, хоча саме неналежні дії позивача як митного брокера призвели до недоставки вантажу та залишення його на митному складі.
Щодо вимоги про стягнення 107 696,11 грн за актом №578 від 19 вересня 2025 року відповідачка вказує, що такий акт був складений після розірвання договору, про що вона повідомила позивача 04 вересня 2025 року. У зв`язку з цим, на її переконання, положення договору про так звану "мовчазну згоду" не можуть застосовуватися до документа, сформованого після припинення договірних відносин.
Крім того, відповідачка зазначає, що додаткові послуги митного оформлення мали бути окремо письмово погоджені із замовником, однак позивач не надав доказів, які б підтверджували замовлення нею відповідних послуг на суму 107696,11 грн. Тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення цієї суми відповідачка вважає правильним.
Щодо вимоги про стягнення 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій відповідачка зазначає, що одночасне стягнення плати за простій та штрафу за той самий простій є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення. Крім того, на її думку, простій транспортного засобу виник не з вини замовника, а внаслідок неналежного виконання позивачем обов`язків митного брокера, зокрема через непроведення попередньої звірки вантажу та помилки у документах.
З огляду на викладене ФОП Вітюк Софія Сергіївна просить апеляційну скаргу ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року в оскарженій позивачем частині - без змін. 

03 червня 2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" надійшла відповідь на відзив фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на апеляційну скаргу позивача, у якій товариство просить прийняти вказану відповідь, долучити її до матеріалів справи та врахувати під час апеляційного розгляду.
У поданій відповіді ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" наголошує, що спір виник у зв`язку з наданням відповідачкою недостовірних відомостей про вантаж, що унеможливило своєчасне митне оформлення, спричинило простій транспортного засобу та подальше вивантаження вантажу на митному терміналі. На думку позивача, саме ці обставини свідчать про те, що неможливість вчасного виконання договору та договору-заявки була зумовлена діями відповідачки.
Щодо тверджень відповідачки про розірвання договору з 04 вересня 2025 року позивач зазначає, що такі доводи є необґрунтованими та недоведеними. Товариство посилається на умови договору, відповідно до яких повідомлення електронною поштою вважається отриманим з дати, зазначеної у повідомленні про прочитання відповідного листа, однак відповідачка не надала доказів прочитання позивачем такого повідомлення або інших належних доказів його отримання.
Крім того, позивач зазначає, що паперове повідомлення про розірвання договору було повернуто без вручення, а надані відповідачкою матеріали не підтверджують ані факту належного надсилання електронних документів, ані змісту відповідних вкладень, ані їх підписання кваліфікованим електронним підписом. Також позивач звертає увагу, що відповідачка посилається на електронну адресу, яка, на думку товариства, не є офіційною адресою позивача, зазначеною у державному реєстрі.
Стосовно вимоги про стягнення 107696,11 грн за актом №578 позивач зазначає, що факт виконання додаткових дій з митного оформлення, участі у митному огляді, підготовки та подання додаткових документів підтверджується матеріалами справи. При цьому, за твердженням товариства, вартість додаткових послуг була погоджена з представником відповідачки під час переговорів 25 серпня 2025 року, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивач також вказує, що рахунок №502 був направлений відповідачці 01 жовтня 2025 року та повторно 15 жовтня 2025 року, а акт №578 був вручений 15 жовтня 2025 року, проте відповідачка не надала своєчасних заперечень щодо надання відповідних послуг або їх вартості. На думку товариства, подальша поведінка відповідачки свідчить про фактичне схвалення додаткових послуг, а її заперечення після пред`явлення вимог про оплату є суперечливою поведінкою, що не відповідає засадам добросовісності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини 10 статті 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частини 10 статті 270 ГПК України).
Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.
Судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх прав.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" та фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року, а також апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, відзивів на них та відповіді на відзив, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" та фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року задоволенню не підлягають, а зазначене рішення слід залишити без змін. Водночас апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року підлягає задоволенню, а додаткове рішення - скасуванню.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" (далі по тексту виконавець/позивач) та фізичною особою-підприємцем Вітюк Софією Сергіївною (далі по тексту замовник/відповідачка) був укладений договір надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом та митного оформлення вантажів №25-07/25, відповідно до пункту 1.2 якого, виконавець зобов`язується доставити довірений йому вантаж до пункту призначення належним чином та в обумовлений строк, та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату, на умовах, що нижче узгоджені.
Відповідно до пункту 1.3 договору замовник доручає та оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах відповідачки (прямий митний представник) надати послуги, пов`язані з митним оформленням вантажів, транспортних засобів та іншого майна (далі - вантажі) відповідачки в митних органах Державної Митної Служби України, а також надання консультаційних послуг відносно митного законодавства України. З моменту отримання позивачем авторизації на застосування спрощення "процедура випуску за місцезнаходженням" та в разі здійснення митного оформлення вантажів відповідача авторизованому об`єктів позивача, позивач бере на себе зобов`язання надати послуги, пов`язані з митним оформленням вантажів відповідачки, від власного імені та в інтересах відповідачки (непрямий митний представник).
Пунктом 1.4 договору встановлено, що надання послуг за даним договором здійснюється у відповідності до умов узгодженого рахунку. Сторони узгоджують перелік та кількість вантажів відповідачки, відносно яких необхідно здійснити митне оформлення, погоджують місце надання послуг, строки, вартість, перелік додаткових послуг та їх вартість, інші умови.
Строк надання послуг з митного оформлення вантажів відповідачки становить не більше 48 годин (без урахування вихідних та святкових днів), при наданні відповідачкою усіх необхідних для митного оформлення документів не враховуючи послуги з отримання рішень з митної вартості, коду товару, залучення відділу митної лабораторії, та за винятком дії або бездіяльності органів Державної влади, що унеможливлюють виконання позивачем своїх зобов`язань (пункт 1.5 договору).
Відповідно до пункту 2.1 договору, у своїй діяльності сторони керуються положеннями даного договору, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, Конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) 1975 року, Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) 1956 року, Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) 1957 року, Цивільним та Господарським кодексами України, чинним законодавством України, а також законодавством тих країн, по території яких здійснюється перевезення.
За змістом пункту 2.2 договору, Додатки до нього та інші документи, укладені за допомогою факсимільного зв`язку або у електронному вигляді по електронному зв`язку (по е-mail) мають юридичну силу та породжують для сторін відповідні права та обов`язки до моменту отримання відповідних документів в оригіналі, які мають бути надані сторонами в місячний термін.
Згідно з пунктом 2.3 договору конкретні умови по кожному перевезенню обумовлюються в заявці, яка оформляється окремим додатком за формою, встановленою в додатку №1 до договору, що є невід`ємною частиною даного договору, або шляхом надсилання відповідної інформації на електронну пошту, в яких відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника, відповідачки та їх уповноважених осіб, вид та найменування вантажу, розмір плати за надані транспортні послуги та умови оплати (відстрочення, попередня оплата), пункти відправлення та доставки вантажу, тип та об`єм автофургона (причепа, напівпричепа), терміни подачі транспорту на завантаження, терміни доставки вантажу, окремі вказівки відповідачки, додаткові чи особливі умови перевезення, державні номери транспортних засобів (тягача, автофургона, причепа, напівпричепа). За погодженням сторін заявка або інформація щодо перевезення може передаватись за допомогою факсимільного зв`язку або у електронному вигляді по електронному зв`язку (e-mail), які в подальшому визнаються сторонами та мають юридичну силу.
Виконавець має право залучити до виконання перевезень третіх осіб, з якими він уклав відповідні договори перевезень, при цьому залишаючись відповідальним перед замовником за дії та/або бездіяльність, залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні (пункт 2.5 договору).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що послуги вважаються наданими позивачем за даним договором після надання відповідачці повного комплекту документації на вантаж відповідачки з відміткою про його митне оформлення та/або товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу.
Відповідно до пункту 3.2 договору, після відвантаження товару/завершення митного оформлення вантажів відповідачки позивач надає акт наданих послуг, який відповідачка зобов`язана розглянути та підписати протягом 2 (двох) календарних днів від дня отримання або заявити мотивовані заперечення. Якщо протягом вказаного строку відповідачка не передасть позивачу підписаний акт або заперечення, акт вважається узгодженим без заперечень та підлягає оплаті.
Загальна ціна договору не є фіксованою і складається відповідно до кількості, характеру та обсягу наданих послуг, які надаються протягом строку дії цього договору та дорівнює сумарній вартості наданих позивачем та прийнятих відповідачкою послуг відповідно до підписаних актів приймання-передачі наданих послуг (пункт 4.1 договору).
Згідно з пунктом 4.2 договору, вартість послуг узгоджується сторонами в заявці та/або рахунку. Вартість послуг, що не врегульовані в рахунку, підлягають окремому погодженню і оформлюються у вигляді додаткового рахунку. Вартість послуг, що зазначається в заявці та/або в рахунку, є еквівалентом до суми в ЄВРО до гривні України за комерційним курсом встановлення курсу гривні до іноземних валют, що публікується на сайті https://kurs.com.ua станом на "19" червня 2024 року, а саме 1 ЄВРО / 44,1410 гривень.
Відповідно до пункту 4.3 договору, оплата за надані послуги здійснюється протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання відповідачем рахунку-фактури та акту приймання-передачі наданих послуг на електрону пошту та/або M.E.Doc. Відповідачка здійснює оплату рахунків позивача на розрахунковий рахунок позивача, вказаний в рахунку позивача в національній валюті України. При цьому розрахунок вартості послуг в національній валюті України здійснюється по курсу ЄВРО, який визначається відповідно до встановленого комерційного курсу гривні до іноземних валют, що публікується на сайті https://kurs.com.ua на дату виставлення рахунку позивача. У разі, якщо замовник не здійснив оплату за надані послуги протягом двох робочих днів з моменту отримання оригіналу рахунку - фактури та акту приймання-передачі наданих послуг, то він зобов`язується оплатити вартість послуг по курсу ЄВРО, який визначається відповідно до встановленого комерційного курсу гривні до іноземних валют, що публікується на сайті https://kurs.com.ua на день платежу. У такому випадку позивач надає відповідачці після фактичної сплати наданих послуг акт корегування ціни. Оплата додатково із відповідачкою не погоджується та підлягає оплаті з урахуванням умов цього пункту договору.
Підписуючи даний договір виконавець гарантує, що володіє правом представляти інтереси замовника, а також може здійснювати вантажні перевезення та митне оформленням вантажів замовника (пункт 5.1 договору).
За змістом пункту 5.2 договору виконавець не гарантує належне виконання зобов`язань по даному договору у випадках: зміни митного законодавства та інших нормативно-правових актів, пов`язаних з виконанням зобов`язань; неправильного оформлення документів замовником та надання недостовірної інформації; несвоєчасного надання необхідних документів та несвоєчасного здійснення митних платежів замовником; невідповідності номенклатури та кількості заявленого до оформлення/перевезення вантажу вказаному у супровідних документах; в результаті рішень, дій чи бездіяльності митних органів та інших державних установ, підприємств, організацій, які причепи до процедури митного оформлення вантажів, що підтверджуються відповідними документами в разі настання такого випадку.
У пункті 5.6 договору узгоджено, що замовник несе відповідальність за відповідність кількості та номенклатури вантажу, який знаходиться під митним контролем, наданим документам.
У випадку невиконання однією із сторін своїх зобов`язань, інша сторона вправі розірвати даний договір в односторонньому порядку, про що сторона — ініціатор зобов`язана повідомити іншу Сторону за 3 дні в письмовій формі. Припинення дії договору не звільняє сторони від обов`язку проведення остаточних розрахунків за надані послуги (пункт 5.7 договору).
Згідно з пунктом 5.8 договору за порушення узгодженого строку оплати послуг та інших витрат виконавця замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день затримки оплати та штраф у розмірі 10% під суми заборгованості за користування цими коштами за кожний день затримки оплати.
Нормативний простій автомобіля, при подачі, навантаженні (розвантаженні), і виконанні митних формальностей, приймається сторонами в межах 48 годин (не включаючи вихідні та святкові дні, якщо автомобіль прийшов на місце завантаження (розвантаження) менш ніж за 48 години до них). За кожну додаткову добу простою транспортного засобу при завантаженні, митному оформленні, розвантаженні, митному очищенні, проходженні прикордонних переходів і так далі, внаслідок належним чином оформлених товарно-транспортних та інших супровідних документів, дозволів, сертифікатів і ліцензій, замовник оплачує виконавцю штраф у розмірі 100 євро за кожну почату добу простою (пункт 5.9 договору).
Відповідно до пункту 5.10 договору у разі очікуваного понаднормового простою, понад 3 (три) доби. Замовник зобов`язується негайно повідомити виконавця про такий простій. При цьому сторони вживають заходів щодо усунення причин простою.
Виконавець має право відмовити замовнику у наданні послуг по митному оформленні/перевезенні вантажів у випадку, коли у виконавця є достатні підстави вважати, що документи містять заздалегідь неправдиві відомості та/або дії виконавця нестимуть протиправний характер чи будуть суперечити встановленому порядку, а також якщо Замовник не подає необхідні для оформлення документи, не узгоджує суму вартості наданих послуг, додаткових витрат, підтверджених відповідними документами та завчасно не сплатив суму розрахованих обов`язковий платежів (пункт 5.11 договору).
Згідно з пунктом 5.14 договору замовник несе всі витрати, пов`язані з несвоєчасним одержанням або поверненням (переадресацією) вантажу з вини замовника або третіх осіб з боку замовника.
У випадку настання обставин, що знаходяться поза контролем сторін, та які ними не могли бути передбачені і враховані, як то (але не виключно): війна, страйки (окрім персоналу сторін), пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха; оголошення ембарго, інші дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, підприємств, установ, організацій, які безпосередньо впливають на виконання Сторонами їх обов`язків сторона, що підпала під дії таких обставин звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань по договору.
Сторона, що підпала під дію зазначених в пункті 7.1 договору обставин, зобов`язана повідомити іншу сторону про їх настання та передбачуваний строк їх дії не пізніше 48 годин з моменту настання обставин непереборної сили. Якщо цього не буде зроблено, така сторона не має права посилатися на виниклі обставини як на такі, що звільняють її від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання цього договору. Після припинення обставин непереборної сили сторони зобов`язані приступити до виконання даного договору, крім випадку зазначеного в пункті 7.3 договору. Якщо дія вказаних обставин продовжується більш, як 3 місяці, сторони зобов`язані вирішити долю договору його скасуванням або переглядом. Належним підтвердженням обставин непереборної сили є довідка Торгово-промислової палати (ТПП) України (пункти 7.2 - 7.4 договору). 
Відповідно до пункту 11.1 договору, даний договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2025 року, а в частині розрахунків - до проведення повного взаєморозрахунку між сторонами (в т.ч. сплати штрафних санкцій).
Згідно з умовами заявки №25.07-0225 надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом та митного оформлення вантажів від 25 липня 2025 року (далі договір - заявка), сторони погодили: найменування відправника: Dagaz PL Spolka; адресу завантаження: Склад Sokolowie, ul Sokolowska26 Eurocash Serwis S.P.Z o.o. kod pocztowy 05-806; дату та час завантаження: 29 липня 2025 року; вид та найменування вантажу: обладнання; габарити: кількість палет - 32-палето-місць вага - 4 т; експортні документи - ЕХ - замитнення м. Хелм; вартість логістики: 2100 Є; умови оплати: 5-7 днів з моменту отримання замовником оригіналів рахунку-фактури, акту примайння-передачі наданих послуг, СMR з відміткою про приймання і вивантаження товару; одержувач: ФОП Софія Вітюк; адреса та час розмитнення/розвантаження: розмитнення м. Київ/розвантаження м. Шепетівка Хмельницька обл.; дата вивантаження: 04.08-05.08.2025; нормативний час на завантаження/розвантаження і митне оформлення: на завантаження/митне оформлення - 48 год, на розвантаження/митне оформлення - 48 год; оплату понаднормового простою на добу: 1500 грн.; замовника: ФОП Софія Вітюк; марку, номер автомобіля: НОМЕР_2 /АМ6070ХF.
Нормативний час очікування на завантаження/митне оформлення складає 48 годин, на розвантаження/митне оформлення автомобіля складає 48 годин, при цьому вихідні дні до цього часу не враховуються. Оплата штрафу за понаднормовий час простою автомобіля здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок перевізника за наявності відміток про простій автомобіля та підпису уповноваженої особи в листку простою (пункт 8 договору-заявки).
У пунктах 9, 10 заявки узгоджено, що перевізник зобов`язаний особисто бути присутнім при завантаженні/вивантаженні товару, перевіряти кількість місць, цілісність пакування вантажу та у разі виникнення спірних питань невідкладно повідомляти про них Замовника, робити відповідні відмітки про них у товарно-транспортних накладних. Перевізник забезпечує безперебійний зв`язок з водієм, яким здійснюється перевезення вантажу, на весь час надання послуги за цим Договором-заявкою. Правильність заповнення оригіналів документів, перед їх направленням в адресу замовника, погоджується з уповноваженою особою (менеджером) замовника.
Договір надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом та митного оформлення вантажів №25-07/25 від 25 липня 2025 року та договір-заявку від 25 липня 2025 року підписано представником ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" та ФОП Софією Вітюк шляхом проставляння КЕП 25 липня 2025 року.
Відповідно до поданої CMR 251225 від 29 липня 2025 року відправником вантажу рахується Eurocash Serwis S.P.Z. о.о., Dagaz PL Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia, вантажоодержувачем - відповідачка, перевізником - ФОП Панчук Василь Васильович (РПОКПП НОМЕР_3 ), кількість місць - 25 палет, вага брутто 3900,605 кг, транспортним засобом - AМ6545НТ/ НОМЕР_4 . Відмітка про отримання вантажу – 01 вересня 2025 року ТОВ "МОФ" (Україна, Київська область, Бучанський р-н, с. Чайки). На CMR 251225 наявний відтиск печатки 00660 "під митним контролем" 01 серпня 2025 року.
Окремо, між ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" та ФОП Панчуком Василем Васильовичем підписано договір-заявку №25.07-0225 надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом та митного оформлення вантажів від 25 липня 2025 року щодо поставки вантажу погодженого у заявці з ФОП Софією Вітюк. При цьому зазначено контактну особу завантаження та розвантаження - Оксану та мобільний номер, та контактну особу перевізника - Василя та його мобільний номер, водія - Богдана та його мобільні номери. 
На підставі договору-заявки №25.07-0225, 29 липня 2025 року позивач виставив відповідачці для оплати рахунок №433 на суму 121 741,75 грн. з ПДВ за міжнародні транспортні послуги автомобілем DAF AM6545HT/ НОМЕР_5 , Соколув (Польща) - Шепетівка (Україна)+МО Україна. В рахунку вказано, що оплата останнього означає погодження з умовами поставки товарів.
Згідно з банківською випискою по рахунку ТОВ "ТВЛ" за 06 серпня 2025 року, Вітюк С.С. сплатила частково вищевказаний рахунок №433 від 29 липня 2025 року в сумі 50000,00 грн.
29 липня 2025 року ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" виставлено відповідачці для оплати рахунок №429 на суму 64279,64 грн. з ПДВ за послугу консультування з питань митного оформлення (МО Польща) + оформлення ЕОРІ, який повністю сплачено Вітюк С.С. 30 липня 2025 року згідно банківської виписки ТОВ "ТВЛ" від 30 липня 2025 року.
31 липня 2025 року позивачем сформована та подана митна декларація 25UA100000209190U0, яка прийнята в БД митниці 31 липня 2025 року, що підтверджується повідомленням від 31 липня 2025 року. 04 серпня 2025 року та 14 серпня 2025 року Колеснікова Л.В. від ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" подала файли з зображеннями та додатками.
04 серпня 2025 року позивач отримав від ВМО №1 мп "Чайки" повідомлення про прийняття в БД митниці з протоколом обробки підписаний Шульповою Л.В., а також повідомлення від митниці декларанту щодо пред`явлення товарів та транспортних засобів для проведення митного огляду в зоні митного контролю ТОВ "МОФ", що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський район, с. Чайки, вул. Антонова, 1-А в термін відповідно до пункту 1 статті 255 Митного кодексу України посадовою особою ВМО-1 м/п “Чайки”,
02 серпня 2025 року перевізник отримав разову перепустку №19492 Імпорт з відмітками митниці про подання документів на товар, реєстрацію транспортного засобу та пропуск на територію місця доставки товарів – 02 серпня 2025 року та виїзд дозволено 01 вересня 2025 року.
Відповідно до змісту акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу огляд ВМК ТОВ "МОФ" розпочато о 10 год. 23 хв. 05 серпня 2025 року та закінчено о 15 год. 15 хв. 11 серпня 2025 року згідно декларації 25UA100380632641U7 у присутності декларанта ОСОБА_3 та водія ОСОБА_4 . Посадовою особою митниці виявлено невідповідність відомостей про товар (найменування) фактично наявному товару, про що здійснено фотофіксацію.
У поясненнях від 12 серпня 2025 року ФОП Вітюк С.С зазначила, що документи для митного оформлення були подані останньою на підставі інформації та паперів, отриманих від відправника - компанії DagazPL Spolka z Оrganiczona Odpowiedzialnoscia, яким допущено помилки при складанні інвойсу. З приводу виявлених 9 одиниць товару не заявлених у товаросупровідних документах, то відповідачка зазначила, що останній не замовляла та не оплачувала. За змістом пояснень ФОП Вітюк С.С. визнала факт подання до митного оформлення документів, що містили неточні дані, вказала про відсутність умислу на порушення митних правил, готовність співпрацювати з митними органами для врегулювання цієї ситуації згідно з чинним законодавством України. Вказані пояснення відповідачка просила врахувати при розгляді справи про порушення митних правил.
13 серпня 2025 року державним інспектором Київської митниці Державної митної служби України складено протокол про порушення митних правил №0802/ГФ100000/2025. Відповідно до змісту протоколу встановлено, що ФОП Вітюк Софія Сергіївна, яка є утримувачем митного режиму та в інтересах та від імені якого прямим митним представником ТОВ ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК (ЄДРПОУ 42706285) подано ЕМД №25UA100380632641U7, відповідає як декларант на підставі частини 4 статті 266 Митного кодексу України за невиконання обов`язків декларанта, передбачених частиною першою цієї статті. Таким чином, ФОП Вітюк Софія Сергіївна (РНОКПП НОМЕР_1 ) не заявила за встановленою формою у митній декларації №25UA100380632641U7 від 04 серпня 2025 року точні та достовірні відомості про наявність товарів згідно переліку. З огляду на викладене, як вказано у протоколі, в діях громадянки ОСОБА_5 наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 472 Митного кодексу України та на підставі статті 511 Митного кодексу України за цим протоколом вилучено товари (8 позицій), розгляд справи призначено на 17 жовтня 2025 року о 10 год. у Солом`янському районному суді м. Києва. Протокол від 13 серпня 2025 року не містить жодних підписів та відбитків печаток.
Згідно наданих повідомлень 14 серпня 2025 року ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" направило митному органу міжнародну декларацію та файли з зображеннями, у відповідь на які отримано 14 серпня 2025 року протокол обробки з відміткою про прийняття в БД митниці. 
За змістом доданої до матеріалів справи заяви декларанта ОСОБА_3 адресованої начальнику митного поста "Чайки" остання просила продовжити час митного оформлення за МД типу ІМ40ДЕ №25UA100380634446U5 від 14 серпня 2025 року.
14 серпня 2025 року головним державним інспектором Сурніною І.А. видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2025/000908. У вказаний картці наведено перелік наданих позивачем відповідно до Митного кодексу України документів, окрім наведених у картці відмові від 04 серпня 2025 року, також вказано: 04 серпня 2025 року 10 митних декларацій, за якими було відмовлено у випуску товарів, 11 серпня 2025 року Акт, про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації); 13 серпня 2025 року Протокол про порушення митних правил; 14 серпня 2025 року Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів 25UA100380634446U5. Як причину неоформлення митної декларації вказано заповнення останньої з порушенням вимог наказу від 30 травня 2012 року №651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа" - порушення порядку заповнення гр. 31 товару Nel І, 154.209 а саме в частині перенесення в графу №31 непідтвердженого опису класифікаційних групувань УКТЗЕ. У картці вимозі роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття декларації. 
20 серпня 2025 року та 26 серпня 2025 року позивач надіслав митниці технічну документацію підписану Колесніковою Л.В. та файли з зображеннями. 
Відповідно до змісту акту простою автотранспорту від 01 вересня 2025 року складеного працівниками ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" у зоні митного контролю ВМО №1 Митний пост "Чайки" у період з 05 серпня 2025 року по 31 серпня 2025 року включно; всього: 27 діб відбувся простій транспорту DAF AM6545HT/AM6070XF на території Зони митного контролю ТОВ МОФ - ВМО N°1 Митний пост "Чайки" (село Чайки, Бучанський район, Київської обл.) зумовлено: спрацюванням СУР 205-1; 911-1 після подання МД 25UA100380632641U7 від 04 серпня 2025 року, Актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (огляд з 05 серпня 2025 року по 11 серпня 2025 року), Протоколом про порушення митних правил від 13 серпня 2025 року №0802/UA100000/2025 (виявлено вантаж, невказаний у інвойсі та МД - вилучено 7 одиниць, 4 набори; виявлено інший по номенклатурі вантаж, ніж вказано в інвойсі), Карткою відмови від 14 серпня 2025 року, наступним МО з урахуванням вказаного. 01 вересня 2025 року - Вивантаження на митний склад ТОВ "МОФ".
05 вересня 2025 року позивач звернувся до відповідачки з заявою про оплату №0509-25/1 за надані послуги в рамках виконання договору від 25 липня 2025 року №25-07/25 з урахування вивантаження вантажу на митниці, до якого якої додано:
- акт №543 від 01 вересня 2025 та рахунок на оплату №433-1 від 01 вересня 2025 року щодо надання відповідачці міжнародних транспортних послуг (м. Соколув (Польща) - м/п Ягодин (Україна) та м/п Ягодин (Україна) - митний пост "Чайки") та експедиційних послуг на суму 77409,60 грн. Вказаний акт містить відмітку про вручення 12 вересня 2025 року та відмову підписувати, заперечень не додано 19 вересня 2025 року;
- акт №544 від 01 вересня 2025 року та рахунок №503 від 01 вересня 2025 року щодо штрафних санкцій за понаднормовий простій автомобіля з 06 серпня 2025 року по 01 вересня 2025 року на суму 65314,35 грн.;
- акт №633 від 01 вересня 2025 року та рахунок №574 від 01 вересня 2025 року щодо понаднормового простою на території України на Митному посту "Чайки" за період 05-31 серпня 2025 на суму 40500,00 грн. Вказаний акт містить відмітку про вручення 15 жовтня 2025 року та відмову підписувати, заперечень не додано 27 жовтня 2025 року;
05 вересня 2025 року позивач надіслав відповідачці заяву про оплату, до якої додав акти №543 та №544 від 01 вересня 2025 року та рахунки №433-1 та №503 від 01 вересня 2025 року.
Водночас, 04 вересня 2025 року відповідачка звернулась до позивача з офіційною вимогою надати пояснення щодо розбіжностей у сумах та переліку послуг визначених у наданих фінансових документах та вимогою оформити та надати правильні; заявою про розірвання договору та висунення претензії.
На підтвердження надіслання вимоги та заяви електронною поштою та через відділення поштового зв`язку додано копії накладної Укрпошти, описів вкладень від 04 вересня 2025 року, роздруківок відстеження листів з веб-сайту Укрпошти та з електронної пошти від 04 вересня 2025 року. Однак документи надіслані поштовим відправленням повернулись відповідачці 01 жовтня 2025 року без вручення позивачу. 
До матеріалів справи додано та відповідачка стверджує про отримання від позивача також чотирьох примірників рахунків №433 від 29 липня 2025 року, зокрема на суму 121741,75 грн. (міжнародні транспортні послуги автомобілем, Соколув (Польща) - Шепетівка (Україна) + МО Україна) , на суму 260887,01 грн. (міжнародні транспортні послуги автомобілем Соколув (Польща) - Шепетівка (Україна), на суми 262513,35 грн. та окремо на суму 274610,56 грн. (міжнародні транспортні послуги два автомобілями, експедиційні послуги, брокерські послуги з митного оформлення, штрафні санкції за понаднормовий простій автомобіля).
09 вересня 2025 року агентом з митного оформлення Колесніковою Л.В. складено доповідну "Таблиця невідповідності відомостей про товар, зазначений в Інвойсі, фактично наявному товару по номенклатурі під час огляду на митниці" щодо 12 позицій. 
У зв`язку зі складанням вищевказаного протоколу головним державним інспектором Шульповою Л.В. видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2025/000844. У вказаний картці наведено перелік наданих позивачем відповідно до Митного кодексу України документів, зокрема: 
- 25 липня 2025 року Договір про надання послуг митного брокера;
- 28 липня 2025 року Рахунок-фактура (інвойс), Декларація про походження товару, Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких договорів, Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); 
- 29 липня 2025 року автотранспортна накладна;
- 01 серпня 2025 року документ, що підтверджує вартість перевезення товару; 
- Заяви декларанта про незастосування обмежень щодо випуску товарів, встановлених Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (виключно щодо озоноруйнівних речовини та/або фторованих парникових газів і товарів та обладнання, що можуть їх містити) та
- Заява декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання"
- 04 серпня 2025 року митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 25UA100380632641U7.
19 вересня 2025 року представником відповідачки надіслано керівнику Київської митниці клопотання про прийняття до розгляду виправлених товаросупровідних документів від 17 вересня 2025 року з додатками, які просив вважати достовірними та сприяти завершенню митного оформлення вантажу. До клопотання додано повідомлення Dagaz PL Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia від 08 серпня 2025 року щодо виправлення технічної помилки в Інвойсі №1 від 28 липня 2025 року до вантажу та CMR 251225. Надіслання підтверджується описом вкладення з відміткою відділення Укрпошти про відправлення 19 вересня 2025 року.
19 вересня 2025 року позивачем сформовано акт №578 про надання ФОП Вітюк С.С. допоміжної діяльності з митного оформлення на підставі договору №25-07/25 та розрахунковий рахунок №502 від 19 вересня 2025 року на суму 107 696,11 грн. Вказаний акт містить відмітку про вручення 15 жовтня 2025 року та відмову підписувати, заперечень не додано 27 жовтня 2025 року.
19 вересня 2025 року позивач надіслав відповідачці лист, у якому наведено перелік наданих послуг за договором від 25 липня 2025 року №25-07/25 з доданим актом наданих послуг №578 від 19 вересня 2025 року та рахунком №502 від 19 вересня 2025 року.
Відповідно до акту паспортизації №1 від 01 жовтня 2025 року складеного комісією в складі представників ТОВ "МОФ" згідно договору № MOF-11183 від 15 липня 2025 року, укладеного між ТОВ "МОФ" та ФОП Вітюк Софією Сергіївною та на підставі усної заявки Вітюка Сергія Вікторовича, що діє на підставі довіреності від 08 серпня 2025 року №2048 в інтересах ФОП Вітюк Софії Сергіївни, в присутності ОСОБА_6 , працівниками ТОВ "МОФ" на території митного складу ТОВ "МОФ", в період з 25 вересня 2025 року по 26 вересня 2025 року, було проведено паспортизацію товару (артикул, повна назва товару, модель, країна походження) по митній декларації МД 25TS100380000082U4 від 01 вересня 2025 року щодо 624 одиниць побутової техніки різної комплектації.
Згідно з претензіями від 09 жовтня 2025 року та від 28 жовтня 2025 року про сплату штрафу за понаднормативний простій автотранспорту, плати за понаднормативний простій, послуги міжнародного перевезення, а також послуги митного оформлення позивач просив сплатити ФОП Вітюк С.С. останні у семиденний строк. До претензії додано СМR 251225 від 29 липня 2025 року, разову перепустку №19492 від 02 серпня 2025 року, Акт простою автотранспорту від 01 вересня 2025 року автомобіля DAF AM6545HT/ НОМЕР_5 , Акт № 633 від 01 вересня 2025 року, рахунок №574 від 01 вересня 2025 року. На підтвердження надіслання претензій додано накладні Укрпошти та описи вкладення у цінні листи від 10 жовтня 2025 року та від 28 жовтня 2025 року, які вручено відповідачці 15 жовтня 2025 року та 05 листопада 2025 року.
Відповідно до заяви свідка ОСОБА_3 від 16 січня 2026 року як агента з митного оформлення вантажів та товарів, засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко С.С., остання була особисто присутня при проведенні 100% огляду товару у період з 05 серпня 2025 року по 11 серпня 2025 року в ЗМК ТОВ "МОФ", що проводився інспектором ВМО №1 МП "Чайки" Київської митниці, та особисто подавала МД. В заяві підтверджує, що інвойс №1 від 28 липня 2025 року містить недостовірну інформацію, відомості в ньому не відповідають інформації в пакувальних листах, що містять в кожній палеті, відсутність декларації відповідності в момент МД від 14 серпня 2025 року, які фактично були отримані Скалигою А. 26 серпня 2025 року і в той же день подані до митниці. ОСОБА_3 повідомляє, що подана заява про продовження часу митного оформлення подана в найкращих інтересах відповідачки з усвідомлень практики, що інспектор митниці фізично не встигне за 4 години провести митне оформлення 642 одиниць товару. При цьому, від ОСОБА_5 не надходило заперечень, непогодження або прохання відізвати подану заяву від 14 серпня 2025 року.
ОСОБА_1 , агент з митного оформлення вантажів та товарів, у заяві свідка від 16 січня 2026 року, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко С.С., повідомив обставини, загалом аналогічні тим, що викладені у заяві свідка ОСОБА_3 від 16 січня 2026 року.
Водночас ОСОБА_1 додатково зазначив, що у період з 22 липня 2025 року по 29 липня 2025 року, тобто ще до подання митної декларації, під час неодноразових розмов із представником ФОП Вітюк Софії Сергіївни - Вітюком Сергієм - наголошував на необхідності надання декларацій відповідності для випуску товару митницею у вільний обіг на території України. За твердженням свідка, відповідні декларації відповідності були фактично отримані ним від представника ФОП Вітюк Софії Сергіївни лише 26 серпня 2025 року та цього ж дня передані ОСОБА_3 для подання до митного органу.
Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що був присутній під час узгодження з представником ФОП Вітюк Софії Сергіївни вартості додаткових послуг, пов`язаних із участю у 100% митному огляді товару та поданням додаткової митної декларації. Зокрема, за його словами, під час телефонної розмови 12 серпня 2025 року, а також на зустрічі 25 серпня 2025 року в офісі ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" за адресою: АДРЕСА_2 , за участю ОСОБА_7 , представнику відповідачки було озвучено вартість додаткових послуг, а саме: 355 євро — послуги митного оформлення, 1500 євро - участь у 100% митному огляді товару та додаткові дії щодо митної декларації, 1050 євро - понаднормовий простій автомобіля за 21 день, а також витрати на заїзд на термінал.
За твердженням ОСОБА_1 , представник ФОП Вітюк Софії Сергіївни погодив зазначену вартість послуг, повідомивши: "Я без проблем сплачу послуги хоч сьогодні, прошу виставити відкоригований рахунок". Також свідок зазначив, що наведені ним обставини узгоджуються зі змістом його заяви свідка від 22 січня 2026 року, поданої у межах справи №760/1043/26 про адміністративне правопорушення.
Семенюк Семен Олександрович, менеджер з оптової торгівлі ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК", у заяві свідка від 16 січня 2026 року, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко С.С., зазначив, що був присутній під час узгодження із представником ФОП Вітюк Софії Сергіївни — Вітюком Сергієм — вартості додаткових послуг, пов`язаних з участю у 100% митному огляді товару та поданням ще однієї митної декларації.
Зокрема, Семенюк С.О. повідомив, що 25 серпня 2025 року чув, як представник ФОП Вітюк Софії Сергіївни погодив вартість додаткових послуг, а саме: 355 євро — послуги митного оформлення, 1500 євро — участь у 100% огляді товару митницею та додаткові дії щодо митної декларації, 1050 євро — понаднормовий простій автомобіля за 21 день, а також 45 євро — плата за заїзд на термінал.
За твердженням свідка, представник ФОП Вітюк Софії Сергіївни погодив зазначену вартість, повідомивши: "Я без проблем сплачу послуги хоч сьогодні, прошу виставити відкоригований рахунок". При цьому Семенюк С.О. зазначив, що у подальшому заперечень щодо вартості вказаних додаткових послуг у розумний строк ні від ФОП Вітюк Софії Сергіївни, ні від її представника не надходило.
Також до матеріалів справи долучено копії декларацій про відповідність від 25 серпня 2025 року, інвойсу №1 від 28 липня 2025 року, складеного Dagaz PL Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia на загальну суму 12 000 євро, зовнішньоекономічного контракту №1 від 28 липня 2025 року на поставку товару, специфікації-таблиці товару, роздруківок електронних повідомлень із додатку, податкової митної декларації та доповнень до митної декларації 25UA100000209190U0.
Крім того, у матеріалах справи містяться копії договору №921-25 від 25 березня 2025 року з додатком до нього, листів від 05 вересня 2025 року, 19 вересня 2025 року, 14 листопада 2025 року, 05 грудня 2025 року, 08 грудня 2025 року та 16 грудня 2025 року, заяви про внесення змін до митної декларації, роздруківок листування у додатку, а також супровідного листа адвоката Пьотра Карвацького від 17 лютого 2026 року.
Окремо до матеріалів справи долучено копії договору ТОВ "ДАГАЗ_ПЛ" від 09 квітня 2025 року та списку учасників товариства комерційного права ТОВ "ДАГАЗ_ПЛ" станом на 09 квітня 2025 року. Засвідчення підпису перекладача на відповідних документах здійснено у присутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамерської-Небилиці А.Б.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у статті 16 Цивільного кодексу України, договором або іншим законом.
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається із матеріалів справи, 25 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" (виконавець) та фізичною особою-підприємцем Вітюк Софією Сергіївною (замовник) був укладений договір надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом та митного оформлення вантажів №25-07/25, відповідно до пункту 1.2 якого, виконавець зобов`язується доставити довірений йому вантаж до пункту призначення належним чином та в обумовлений строк, та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату, на умовах, що нижче узгоджені.
Відповідно до пункту 1.3 договору замовник доручає та оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах відповідачки (прямий митний представник) надати послуги, пов`язані з митним оформленням вантажів, транспортних засобів та іншого майна (далі - вантажі) відповідачки в митних органах Державної Митної Служби України, а також надання консультаційних послуг відносно митного законодавства України. З моменту отримання позивачем авторизації на застосування спрощення "процедура випуску за місцезнаходженням" та в разі здійснення митного оформлення вантажів відповідачки авторизованому об`єктів позивача, позивач бере на себе зобов`язання надати послуги, пов`язані з митним оформленням вантажів відповідачки, від власного імені та в інтересах відповідачки (непрямий митний представник).
Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, укладений між сторонами 25 липня 2025 року договір містить елементи договорів про надання послуг та перевезення вантажу, а тому є змішаним договором.
Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
У відповідності до пункту 2.3 договору сторони в заявці №25.07-0225 надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом та митного оформлення вантажів від 25 липня 2025 року погодили: найменування відправника: Dagaz PL Spolka; адресу завантаження: Склад Sokolowie, ul Sokolowska26 Eurocash Serwis S.P.Z o.o. kod pocztowy 05-806; дату та час завантаження: 29 липня 2025 року; вид та найменування вантажу: обладнання; габарити: кількість палет - 32-палето-місць вага - 4 т; експортні документи - ЕХ - замитнення м. Хелм; вартість логістики: 2100 Є; умови оплати: 5-7 днів з моменту отримання замовником оригіналів рахунку-фактури, акту примайння-передачі наданих послуг, СMR з відміткою про приймання і вивантаження товару; одержувач: ФОП Софія Вітюк; адреса та час розмитнення/розвантаження: розмитнення м. Київ/розвантаження м. Шепетівка Хмельницька обл.; дата вивантаження: 04.08-05.08.2025; нормативний час на завантаження/розвантаження і митне оформлення: на завантаження/митне оформлення - 48 год, на розвантаження/митне оформлення - 48 год; оплату понаднормового простою на добу: 1500 грн.; замовника: ФОП Софія Вітюк; марку, номер автомобіля: НОМЕР_2 /АМ6070ХF.
Колегія суддів враховує, що умови надання послуг сторонами викладені у заявці №25.07-0225 від 25 липня 2025 року є спеціальними, а умови договору №25.07-25 від 25 липня 2025 року - загальними. 
До будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів автомобільним транспортом за винагороду, якщо в договорі місце приймання вантажу до перевезення та місце його видачі знаходяться на території різних країн, з яких хоча б одна є учасником Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, до таких договорів застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі - Конвенція).
Відповідно до статті 4 Конвенції, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.
Отже, підтвердженням дорожнього перевезення вантажів у відповідності до норм та правил Конвенції є укладення відповідної угоди на спеціальному бланку - міжнародній товарно-транспортній накладній CMR, заповнення якого сторонами договору перевезення є доказом узятих ними на себе зобов`язань щодо виконання умов перевезення вантажів та підтверджує прийняття перевізником товару для доставки його до місця знаходження отримувача даного вантажу.
Відповідно до CMR 251225 від 29 липня 2025 року відправником вантажу рахується Eurocash Serwis S.P.Z. о.о., Dagaz PL Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia, вантажоодержувачем - відповідачка, перевізником - ФОП Панчук Василь Васильович (РПОКПП НОМЕР_3 ), кількість місць - 25 палет, вага брутто 3900,605 кг, транспортним засобом - AМ6545НТ/ НОМЕР_4 . 
У графі 24 CMR 251225 від 29 липня 2025 року міститься відмітка ТОВ "МОФ" від 01 вересня 2025 року, а також наявний відтиск печатки митного органу "під митним контролем" від 01 серпня 2025 року.
Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з пунктом 4.2 договору, вартість послуг узгоджується сторонами в заявці та/або рахунку. Вартість послуг, що не врегульовані в рахунку, підлягають окремому погодженню і оформлюються у вигляді додаткового рахунку. Вартість послуг, що зазначається в заявці та/або в рахунку, є еквівалентом до суми в ЄВРО до гривні України за комерційним курсом встановлення курсу гривні до іноземних валют, що публікується на сайті https://kurs.com.ua станом на "19" червня 2024 року, а саме 1 ЄВРО / 44,1410 гривень.
Відповідно до пункту 4.3 договору, оплата за надані послуги здійснюється протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання відповідачем рахунку-фактури та акту приймання-передачі наданих послуг на електрону пошту та/або M.E.Doc. Відповідачка здійснює оплату рахунків позивача на розрахунковий рахунок позивача, вказаний в рахунку позивача в національній валюті України. При цьому розрахунок вартості послуг в національній валюті України здійснюється по курсу ЄВРО, який визначається відповідно до встановленого комерційного курсу гривні до іноземних валют, що публікується на сайті https://kurs.com.ua на дату виставлення рахунку позивача. У разі, якщо замовник не здійснив оплату за надані послуги протягом двох робочих днів з моменту отримання оригіналу рахунку - фактури та акту приймання-передачі наданих послуг, то він зобов`язується оплатити вартість послуг по курсу ЄВРО, який визначається відповідно до встановленого комерційного курсу гривні до іноземних валют, що публікується на сайті https://kurs.com.ua на день платежу. У такому випадку позивач надає відповідачці після фактичної сплати наданих послуг акт корегування ціни. Оплата додатково із відповідачкою не погоджується та підлягає оплаті з урахуванням умов цього пункту договору.
Частиною 1 статті 524 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина 2 статті 524 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі договору-заявки №25.07-0225 від 25 липня 2025 року позивач 29 липня 2025 року виставив відповідачці рахунок №433 на суму 121741,75 грн, з яких вартість міжнародних транспортних послуг становила 102270,00 грн. Зазначений рахунок відповідачкою був частково оплачений 06 серпня 2025 року у сумі 50 000,00 грн.
Водночас доказів сплати решти вартості транспортних послуг у сумі 52270,00 грн відповідачкою до матеріалів справи не подано. Не надано також належних доказів того, що після отримання рахунку №433 відповідачка у встановленому договором порядку заявляла заперечення щодо визначеної у ньому вартості транспортних послуг або порядку її розрахунку.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неправильне визначення суми боргу через застосування позивачем завищеного валютного курсу, оскільки такі доводи не спростовують факту виставлення рахунку, його часткової оплати відповідачкою та відсутності доказів своєчасного заперечення проти вартості транспортних послуг, визначеної у такому рахунку. Крім того, пункт 4.3 договору передбачає визначення вартості послуг у національній валюті за комерційним курсом євро на дату виставлення рахунку, а у разі несплати у встановлений строк - на день платежу.
Отже, враховуючи погодження сторонами вартості логістики у заявці, виставлення позивачем рахунку №433, часткову оплату відповідачкою такого рахунку та відсутність доказів повної оплати вартості транспортних послуг, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки 52 270,00 грн боргу за послуги перевезення вантажу.
Окремо, 29 липня 2025 року ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" виставило відповідачці для оплати рахунок №429 на суму 64 279,64 грн з ПДВ за послугу консультування з питань митного оформлення (МО Польща) та оформлення EORI, який був повністю сплачений ФОП Вітюк С.С. 30 липня 2025 року, що підтверджується банківською випискою ТОВ "ТВЛ" від 30 липня 2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, 31 липня 2025 року позивачем сформовано та подано митну декларацію 25UA100000209190U0, яка цього ж дня була прийнята до бази даних митниці.
У подальшому, у зв`язку з отриманням від ВМО №1 митного поста "Чайки" повідомлення про пред`явлення товарів та транспортного засобу для проведення митного огляду в зоні митного контролю ТОВ "МОФ" за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. Антонова, 1-А, транспортний засіб за разовою перепусткою №19492 "Імпорт" від 02 серпня 2025 року, з відмітками митниці про подання документів на товар, реєстрацію транспортного засобу та пропуск на територію місця доставки товарів, в`їхав у зону митного контролю.
Відповідно до акта проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, огляд у ВМК ТОВ "МОФ" за митною декларацією 25UA100380632641U7 розпочато о 10 год. 23 хв. 05 серпня 2025 року та закінчено о 15 год. 15 хв. 11 серпня 2025 року. Огляд проведено у присутності декларанта ОСОБА_3 та водія ОСОБА_4 . За результатами огляду посадовою особою митниці виявлено невідповідність відомостей про товар, зокрема його найменування, фактично наявному товару, про що здійснено фотофіксацію.
У поясненнях від 12 серпня 2025 року ФОП Вітюк С.С. зазначила, що документи для митного оформлення були подані на підставі інформації та документів, отриманих від відправника, в яких, за її твердженням, були допущені помилки при складанні інвойсу. Також відповідачка вказала про відсутність умислу на порушення митних правил та готовність співпрацювати з митними органами для врегулювання ситуації відповідно до вимог чинного законодавства України.
Колегія суддів враховує, що у подальшому відповідачка заперечувала достовірність обставин, викладених у поясненнях від 12 серпня 2025 року. Разом з тим, наявність або відсутність таких пояснень сама по собі не є визначальною для вирішення цього спору, оскільки предметом доказування у даній справі є не встановлення адміністративної вини ФОП Вітюк С.С. у порушенні митних правил, а з`ясування причин неможливості завершення перевезення та митного оформлення вантажу у межах договірних правовідносин сторін.
13 серпня 2025 року державним інспектором Київської митниці Державної митної служби України складено протокол про порушення митних правил №0802/UA100000/2025, зі змісту якого вбачається, що у митній декларації №25UA100380632641U7 від 04 серпня 2025 року, на думку митного органу, не було заявлено точні та достовірні відомості про наявність товарів згідно з наведеним у протоколі переліком. У зв`язку з цим митним органом зазначено про наявність ознак порушення митних правил, передбаченого статтею 472 Митного кодексу України, та на підставі статті 511 Митного кодексу України вилучено окремі товари.
Колегія суддів звертає увагу, що складення вказаного протоколу не є встановленням судом факту вчинення відповідачкою адміністративного правопорушення та не має преюдиційного значення у розумінні статті 75 ГПК України. Водночас такий протокол, у сукупності з актом митного огляду, картками відмови, митними деклараціями та іншими доказами у справі, підтверджує сам факт виникнення під час митного оформлення розбіжностей між відомостями у товаросупровідних документах та фактично наявним товаром, що мало значення для подальшого перебігу виконання сторонами договору.
Згідно з наданими до матеріалів справи повідомленнями, 14 серпня 2025 року ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" направило митному органу міжнародну декларацію та файли із зображеннями, у відповідь на які отримало протокол обробки з відміткою про прийняття до бази даних митниці. Також декларантом ОСОБА_3 було подано заяву, адресовану начальнику митного поста "Чайки", про продовження часу митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №25UA100380634446U5 від 14 серпня 2025 року.
14 серпня 2025 року головним державним інспектором Сурніною І.А. видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2025/000908. Як причину неоформлення митної декларації зазначено її заповнення з порушенням вимог наказу Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа". У картці відмови також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття декларації.
За змістом пункту 5.2 договору виконавець не гарантує належне виконання зобов`язань за договором, зокрема, у випадку неправильного оформлення документів замовником, надання недостовірної інформації, несвоєчасного надання необхідних документів, а також невідповідності номенклатури та кількості заявленого до оформлення або перевезення вантажу відомостям, зазначеним у супровідних документах.
У пункті 5.6 договору сторони погодили, що замовник несе відповідальність за відповідність кількості та номенклатури вантажу, який знаходиться під митним контролем, наданим документам.
Відповідно до пункту 5.11 договору виконавець має право відмовити замовнику у наданні послуг з митного оформлення або перевезення вантажів, якщо у виконавця є достатні підстави вважати, що документи містять неправдиві відомості та/або дії виконавця матимуть протиправний характер чи суперечитимуть встановленому порядку, а також якщо замовник не подає необхідні для оформлення документи, не узгоджує суму вартості наданих послуг, додаткових витрат, підтверджених відповідними документами, або завчасно не сплатив суму розрахованих обов`язкових платежів.
Згідно з пунктом 5.14 договору замовник несе всі витрати, пов`язані з несвоєчасним одержанням або поверненням (переадресацією) вантажу з вини замовника або третіх осіб з боку замовника.
Дослідивши зміст договору надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом та митного оформлення вантажів №25-07/25 від 25 липня 2025 року і договору-заявки №25.07-0225 від 25 липня 2025 року, колегія суддів не встановила покладення на ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" обов`язку здійснювати попередній фізичний огляд товару до подання митної декларації або самостійно перевіряти правильність кодів товарів у тому обсязі, про який стверджує відповідачка, а також оскаржувати відповідні дії митників.
При цьому право декларанта на проведення попереднього огляду товару до подання митної декларації саме по собі не свідчить про обов`язок виконавця у кожному випадку здійснювати такий огляд та не доводить неналежного виконання позивачем договірних зобов`язань. Відповідачкою не надано належних і допустимих доказів того, що позивач прийняв на себе окремий договірний обов`язок з попереднього фізичного огляду товару, перевірки кожної одиниці товару або гарантування відповідності фактичної кількості та номенклатури вантажу товаросупровідним документам, отриманим від замовника чи його контрагентів.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що недоставка вантажу до кінцевого пункту призначення була зумовлена обставинами, які виникли під час митного оформлення, а саме виявленням митним органом невідповідності відомостей про товар фактично наявному товару, що, відповідно до умов договору, належить до сфери відповідальності замовника за відповідність кількості та номенклатури вантажу наданим документам.
Отже, доводи відповідачки про те, що недоставка вантажу до м. Шепетівка сама по собі виключає обов`язок оплатити надані транспортні послуги, є необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджено фактичне виконання позивачем дій з організації та здійснення міжнародного перевезення вантажу, його прибуття в Україну, подання до митного оформлення та подальше перебування у зоні митного контролю внаслідок обставин, пов`язаних із невідповідністю відомостей про товар.
Таким чином, відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, враховуючи погодження сторонами вартості логістики у договорі-заявці №25.07-0225 від 25 липня 2025 року, виставлення позивачем рахунку №433 від 29 липня 2025 року, часткову оплату відповідачкою такого рахунку у сумі 50000,00 грн та відсутність доказів сплати решти вартості транспортних послуг, позовна вимога про стягнення з ФОП Вітюк С.С. на користь ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" 52270,00 грн боргу за послуги міжнародного перевезення є обґрунтованою та правомірно задоволена судом першої інстанції.

Щодо вимоги про стягнення 40 500,00 грн плати за понаднормовий простій транспортного засобу колегія суддів зазначає наступне.
Посилання відповідачки на те, що дії митного органу є обставинами, на які вона не могла вплинути, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки у межах цієї справи встановлюється не відповідальність митного органу та не правомірність його рішень, а наявність чи відсутність у відповідачки обов`язку оплатити простій транспортного засобу відповідно до умов укладеного сторонами договору та заявки.
При цьому матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що обставини, які зумовили простій транспортного засобу, були обставинами непереборної сили у розумінні умов договору, зокрема пунктів 7.1 - 7.4 договору. Доказів звернення відповідачки до Торгово-промислової палати України та отримання відповідного підтвердження наявності форс-мажорних обставин у зв`язку з виконанням договору №25-07/25 від 25 липня 2025 року або договору-заявки №25.07-0225 від 25 липня 2025 року до матеріалів справи не подано.
Сторони у пункті 5.9 договору погодили, що нормативний простій автомобіля при подачі, навантаженні, розвантаженні та виконанні митних формальностей становить 48 годин, без урахування вихідних та святкових днів у випадках, визначених договором. Водночас пунктом 1.4 договору передбачено, що надання послуг здійснюється відповідно до умов узгодженого рахунку, а сторони погоджують, зокрема, місце надання послуг, строки, вартість, перелік додаткових послуг та їх вартість.
Згідно з пунктом 2.3 договору конкретні умови кожного перевезення обумовлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною договору. Отже, оскільки у договорі-заявці №25.07-0225 від 25 липня 2025 року сторони визначили конкретні умови саме спірного міжнародного перевезення, застосуванню підлягають спеціальні умови цієї заявки.
У заявці №25.07-0225 від 25 липня 2025 року сторони погодили, що нормативний час очікування на завантаження/митне оформлення становить 48 годин, а на розвантаження/митне оформлення автомобіля — також 48 годин, при цьому вихідні дні до цього часу не враховуються. Також у заявці прямо визначено оплату понаднормового простою у розмірі 1500,00 грн за добу.
З матеріалів справи вбачається, що за разовою перепусткою №19492 "Імпорт", отриманою перевізником ФОП Панчуком Василем Васильовичем, транспортний засіб був пропущений на територію місця доставки товарів 02 серпня 2025 року, а виїзд дозволено 01 вересня 2025 року.
Відповідно до акта простою автотранспорту від 01 вересня 2025 року, складеного працівниками ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" у зоні митного контролю ВМО №1 митного поста "Чайки", у період з 05 серпня 2025 року по 31 серпня 2025 року включно відбувся простій транспортного засобу DAF AM6545HT/ НОМЕР_5 на території зони митного контролю ТОВ "МОФ" — ВМО №1 митного поста "Чайки" у с. Чайки Бучанського району Київської області. 01 вересня 2025 року вантаж було вивантажено на митний склад ТОВ "МОФ".
01 вересня 2025 року позивач склав та направив відповідачці акт №633 від 01 вересня 2025 року і рахунок №574 від 01 вересня 2025 року щодо понаднормового простою на території України на митному посту "Чайки" за період з 05 серпня 2025 року по 31 серпня 2025 року на суму 40500,00 грн.
Враховуючи, що у договорі-заявці №25.07-0225 від 25 липня 2025 року сторони погодили плату за понаднормовий простій у розмірі 1500,00 грн за добу, а матеріалами справи підтверджено простій транспортного засобу протягом 27 діб, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на отримання 40500,00 грн плати за понаднормовий простій.
Доводи відповідачки про те, що простій був спричинений виключно діями позивача як митного брокера, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи ґрунтуються переважно на припущеннях та не підтверджені належними доказами. Натомість матеріали справи свідчать, що простій транспортного засобу був пов`язаний із проведенням митних формальностей, виявленням митним органом невідповідності відомостей про товар фактично наявному товару, складенням відповідних митних документів та подальшим вивантаженням вантажу на митний склад.
З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з ФОП Вітюк С.С. 40500,00 грн плати за понаднормовий простій транспортного засобу є обґрунтованою та правомірно задоволена судом першої інстанції.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до статей 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Частинами 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно, а якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Як вже зазначалося, у договорі-заявці №25.07-0225 від 25 липня 2025 року, яка містить конкретизовані умови спірного міжнародного перевезення вантажу, сторони погодили оплату понаднормового простою у розмірі 1500,00 грн за добу. Саме на підставі цієї спеціальної умови договору-заявки суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення 40500,00 грн плати за 27 діб понаднормового простою транспортного засобу.
Водночас заявлена позивачем до стягнення сума 65314,35 грн також нарахована у зв`язку з понаднормовим простоєм того самого транспортного засобу за той самий період та з тих самих фактичних підстав, що й сума 40500,00 грн, яка вже підлягає стягненню як погоджена сторонами плата за простій.
Колегія суддів враховує, що пункт 5.9 договору міститься у загальних умовах договору, тоді як договір-заявка №25.07-0225 від 25 липня 2025 року визначає спеціальні умови конкретного перевезення, у тому числі розмір оплати понаднормового простою. Отже, за наявності спеціально погодженої сторонами у заявці плати за простій у розмірі 1500,00 грн за добу, позивач не довів наявності самостійних правових підстав для додаткового стягнення з відповідачки ще й 65314,35 грн штрафу за той самий простій.
Крім того, матеріали справи не містять належних доказів окремого погодження сторонами можливості одночасного застосування до відповідачки двох платежів за один і той самий період понаднормового простою транспортного засобу - плати за простій, визначеної у договорі-заявці, та штрафу, розрахованого позивачем на підставі пункту 5.9 договору.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ФОП Вітюк С.С. 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій.

Щодо позовної вимоги про стягнення 107696,11 грн боргу за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
За змістом пункту 1.3 договору замовник доручає та оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах відповідачки як прямий митний представник надати послуги, пов`язані з митним оформленням вантажів, транспортних засобів та іншого майна відповідачки в митних органах Державної митної служби України, а також консультаційні послуги щодо митного законодавства України.
Пунктом 1.4 договору встановлено, що надання послуг за цим договором здійснюється відповідно до умов узгодженого рахунку. Сторони узгоджують перелік та кількість вантажів відповідачки, щодо яких необхідно здійснити митне оформлення, місце надання послуг, строки, вартість, перелік додаткових послуг та їх вартість, а також інші умови.
Згідно з пунктом 4.2 договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці та/або рахунку. Вартість послуг, що не врегульовані в рахунку, підлягає окремому погодженню і оформлюється у вигляді додаткового рахунку.
Отже, зі змісту наведених умов договору вбачається, що обов`язок відповідачки оплатити додаткові послуги з митного оформлення пов`язується не лише з фактом направлення акта чи рахунку, а насамперед із належним погодженням сторонами переліку, обсягу та вартості таких послуг.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач сформував та надіслав відповідачці акт №543 від 01 вересня 2025 року і рахунок №433-1 від 01 вересня 2025 року щодо надання міжнародних транспортних та експедиційних послуг на суму 77409,60 грн, а також акт №578 від 19 вересня 2025 року і рахунок №502 від 19 вересня 2025 року щодо допоміжної діяльності з митного оформлення на суму 107696,11 грн.
Разом з тим, зі змісту договору №25-07/25 від 25 липня 2025 року та договору-заявки №25.07-0225 від 25 липня 2025 року не вбачається погодження сторонами конкретного переліку, обсягу та вартості саме тих послуг допоміжної діяльності з митного оформлення, за які позивач заявив до стягнення 107696,11 грн.
Саме по собі направлення позивачем акта №578 від 19 вересня 2025 року та рахунку №502 від 19 вересня 2025 року не може вважатися достатнім доказом виникнення у відповідачки обов`язку оплатити заявлену суму, оскільки такі документи складені позивачем в односторонньому порядку, не підписані відповідачкою та не підтверджують належного погодження сторонами ціни відповідних додаткових послуг.
Колегія суддів також враховує, що матеріали справи містять відомості про звернення відповідачки 04 вересня 2025 року до позивача з вимогою надати пояснення щодо розбіжностей у сумах і переліку послуг, визначених у наданих фінансових документах, а також оформити та надати належні документи. Вказане свідчить про наявність спору між сторонами щодо складу та вартості заявлених позивачем послуг і спростовує доводи позивача про безумовне прийняття відповідачкою таких послуг без заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.
З огляду на наведене, показання свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_8 щодо усного погодження представником відповідачки вартості додаткових послуг не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про належне погодження сторонами переліку, обсягу і ціни таких послуг у сумі 107696,11 грн, оскільки відповідні обставини за умовами договору та звичаями ділового обороту у сфері господарських правовідносин мають відображатися у відповідних документах - заявці, рахунку, додатковому погодженні, акті, листуванні сторін чи іншому належному письмовому або електронному доказі.
Саме по собі нотаріальне засвідчення підпису свідка на заяві не змінює правової природи таких показань та не надає їм переваги над письмовими доказами, які повинні підтверджувати погодження сторонами істотних для спірної вимоги умов: складу додаткових послуг, їх обсягу, вартості та порядку оплати.
Отже, заяви свідків можуть бути оцінені судом лише у сукупності з іншими доказами, однак не замінюють передбаченого договором порядку погодження додаткових послуг і не усувають обов`язку позивача довести належними доказами виникнення у відповідачки грошового обов`язку саме у заявленому розмірі.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що послуги з консультування з питань митного оформлення (МО Польща) та оформлення EORI були окремо оплачені ФОП Вітюк С.С. згідно з рахунком №429 від 29 липня 2025 року на суму 64279,64 грн з ПДВ. Водночас позивач не довів, які саме інші додаткові послуги, у якому обсязі та за якою погодженою сторонами ціною були надані відповідачці понад уже оплачені послуги.
Посилання позивача на пункт 3.2 договору щодо обов`язку відповідачки підписати акт наданих послуг або подати мотивовані заперечення не спростовує наведених висновків, оскільки вказана умова договору може застосовуватися до послуг, перелік, обсяг і вартість яких були належним чином погоджені сторонами. Ненадання відповідачкою підписаного акта або заперечень не може саме по собі створювати обов`язок оплатити послуги, ціна та склад яких не були доведені позивачем належними доказами.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Згідно з частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні містити, зокрема, зміст та обсяг господарської операції, одиницю її виміру, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у її здійсненні.
Оцінюючи акт №578 від 19 вересня 2025 року у сукупності з іншими доказами, колегія суддів виходить з того, що цей акт не підтверджує належним чином погодження відповідачкою заявленої до стягнення суми 107696,11 грн, а розрахунок такої суми не дає можливості перевірити, які саме послуги, у якому обсязі та за якою погодженою сторонами ціною були фактично надані.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ФОП Вітюк С.С. на користь ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" 107696,11 грн боргу за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення.
Доводи апеляційної скарги ФОП Вітюк С.С. про відсутність підстав для стягнення вартості перевезення та плати за понаднормовий простій колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин щодо фактичного здійснення позивачем дій з організації та виконання міжнародного перевезення, часткової оплати відповідачкою вартості транспортних послуг, виникнення простою транспортного засобу під час митного оформлення, а також погодження сторонами у договорі-заявці розміру плати за понаднормовий простій.
Водночас доводи апеляційної скарги ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" про наявність підстав для стягнення 107696,11 грн за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення та 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій також не спростовують висновків місцевого господарського суду, оскільки позивачем не доведено належного погодження сторонами переліку, обсягу і вартості додаткових послуг у заявленій сумі, а також самостійних правових підстав для додаткового стягнення штрафу за той самий період простою, за який судом уже стягнуто погоджену сторонами плату.
Беручи до уваги наведені вище положення законодавства, встановлені обставини справи та зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову, а саме про наявність підстав для стягнення з ФОП Вітюк Софії Сергіївни на користь ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" 52270,00 грн боргу за послуги перевезення вантажу та 40500,00 грн плати за понаднормовий простій.
Водночас місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у стягненні 107696,11 грн плати за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення та 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій, оскільки підстави для задоволення цих вимог належними та допустимими доказами позивачем не доведені.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилаються скаржники, в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25, а тому апеляційні скарги в цій частині не підлягають задоволенню. Доводи апеляційних скарг не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції в частині основного рішення.

Щодо додаткового рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25, колегія суддів зазначає таке.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" 52270,00 грн боргу за послуги перевезення вантажу, 40500,00 грн плати за понаднормовий простій та 1391,55 грн витрат зі сплати судового збору. У стягненні 107696,11 грн плати за послуги допоміжної діяльності з митного оформлення та 65314,35 грн штрафу за понаднормовий простій відмовлено.
13 квітня 2026 року через підсистему "Електронний суд" до Господарського суду Хмельницької області надійшла заява представника ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив стягнути з ФОП Вітюк Софії Сергіївни 31000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. До вказаної заяви було додано акт узгодження суми гонорару, який одночасно визначено як акт наданих послуг від 09 квітня 2026 року до договору про надання правової допомоги №б/н від 09 грудня 2025 року.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13 квітня 2026 року заяву ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ФОП Вітюк Софії Сергіївни 31 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду без призначення судового засідання. Водночас ФОП Вітюк Софії Сергіївні запропоновано надати суду письмову позицію з приводу поданої заяви у строк до 17 квітня 2026 року.
17 квітня 2026 року через підсистему "Електронний суд" від ФОП Вітюк Софії Сергіївни надійшли заперечення щодо стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу, у яких відповідачка просила залишити заяву позивача від 13 квітня 2026 року без розгляду у зв`язку з відсутністю доказів її надіслання відповідачці.
18 квітня 2026 року через електронний кабінет позивач подав заяву про поновлення процесуального строку на подання доказів та долучення документів до матеріалів справи. У цій заяві позивач повідомив про технічний збій у системі, який, за його твердженням, спричинив ненадсилання копії заяви з додатками іншим учасникам справи. До заяви позивач додав квитанції про доставку заяв від 13 квітня 2026 року та 17 квітня 2026 року до зареєстрованих електронних кабінетів ФОП Вітюк С.С. та її представника 17 квітня 2026 року.
Позивач просив врахувати, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу була подана до суду своєчасно, а пізніше надсилання її копії іншим учасникам справи є процедурною помилкою, яка може бути усунута та не повинна нівелювати право сторони на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Також позивач зазначав, що відповідну помилку було виправлено, копію заяви надіслано іншій стороні, а тому, на його думку, принцип змагальності сторін порушено не було.
Суд першої інстанції, пославшись на положення статті 119 ГПК України, задовольнив заяву позивача про поновлення процесуального строку на подання доказів та долучив до матеріалів справи документи на підтвердження надсилання заяви від 13 квітня 2026 року відповідачці та її представнику до електронних кабінетів.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів, крім речових доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання або надання їх копій іншим учасникам справи, крім випадків, якщо такі докази є у відповідного учасника справи, обсяг доказів є надмірним, вони подані до суду в електронній формі або є публічно доступними.
Колегія суддів зазначає, що хоча частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України прямо не встановлює окремого обов`язку надсилати іншій стороні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, однак відсутність такої спеціальної вказівки не звільняє заявника від загального процесуального обов`язку, передбаченого статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, щодо надсилання копій доказів іншим учасникам справи.
Оскільки склад і розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягають доказуванню, ненадсилання або несвоєчасне надсилання копій відповідних доказів іншій стороні фактично позбавляє таку сторону можливості ознайомитися з їх змістом, перевірити обсяг заявлених послуг, правильність розрахунку, співмірність витрат зі складністю справи та подати належні заперечення. Такі обставини безпосередньо стосуються реалізації принципів змагальності, рівності сторін та права на справедливий судовий розгляд.
Подібний висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №922/2821/18, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі №902/844/18, від 15 червня 2022 року у справі №910/18646/19, від 02 березня 2023 року у справі №5019/1274/11, від 10 серпня 2023 року у справі №910/16341/21 та від 31 січня 2024 року у справі №916/192/22.
Як встановлено апеляційним господарським судом, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13 квітня 2026 року ФОП Вітюк Софії Сергіївні було запропоновано надати письмову позицію щодо заяви ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" про ухвалення додаткового рішення у строк до 17 квітня 2026 року.
17 квітня 2026 року, тобто у межах встановленого судом строку, відповідачка подала заперечення, у яких вказала на відсутність доказів надсилання їй заяви позивача про ухвалення додаткового рішення та доданих до неї доказів витрат на професійну правничу допомогу. Отже, відповідачка не залишила заяву позивача без реагування, а прямо повідомила суд про неможливість належної реалізації права на подання заперечень через ненадання їй відповідних матеріалів.
Лише після цього, 18 квітня 2026 року, позивач подав до суду заяву про поновлення процесуального строку на подання доказів та долучення документів до матеріалів справи, до якої додав квитанції про доставку заяв від 13 квітня 2026 року та 17 квітня 2026 року до зареєстрованих електронних кабінетів ФОП Вітюк С.С. та її представника саме 17 квітня 2026 року.
Тобто докази, на підставі яких позивач просив стягнути з відповідачки 31000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, були надіслані відповідачці та її представнику у день закінчення строку, встановленого судом для подання заперечень. При цьому після долучення таких доказів суд першої інстанції не встановив відповідачці нового строку для подання заперечень щодо їх змісту, належності, допустимості, обсягу наданих послуг, правильності розрахунку та співмірності заявлених витрат.
За таких обставин висновок місцевого господарського суду про те, що від відповідачки не надійшло заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, є передчасним та не відповідає фактичним процесуальним обставинам справи. Відповідачка була позбавлена реальної можливості надати змістовні заперечення щодо доказів витрат, оскільки отримала їх лише у день спливу встановленого судом строку для подання відповідної позиції.
Колегія суддів також зазначає, що покладення на відповідачку обов`язку самостійно ознайомлюватися із заявою та доданими до неї доказами через підсистему "Електронний суд" не звільняє позивача від виконання процесуального обов`язку щодо надсилання копій доказів іншому учаснику справи. Такий підхід фактично перекладає на іншу сторону негативні наслідки процесуального недоліку, допущеного заявником, та не узгоджується із принципами рівності сторін і змагальності господарського процесу.
Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту неправильної роботи підсистеми "Електронний суд" або наявності технічного збою, який об`єктивно унеможливив своєчасне надсилання відповідачці та її представнику копії заяви про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї доказами. Відомості про наявність такого технічного збою у відповідний період суду також не відомі.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн, не навів належних мотивів покладення всієї цієї суми саме на відповідачку з урахуванням часткового задоволення позову.
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас із додаткового рішення не вбачається, що суд здійснив пропорційний розподіл витрат на професійну правничу допомогу відповідно до співвідношення задоволених та відхилених позовних вимог, або навів мотиви відступу від такого розподілу.
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими судом, із наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскільки суд першої інстанції, долучивши докази витрат на професійну правничу допомогу після закінчення фактичної можливості відповідачки надати щодо них змістовні заперечення, не забезпечив дотримання принципів змагальності та рівності сторін, додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року не може вважатися таким, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційна скарга ФОП Вітюк Софії Сергіївни в частині оскарження додаткового рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року підлягає задоволенню, а вказане додаткове рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 269, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" та фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 залишити без змін.
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Вітюк Софії Сергіївни на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 задовольнити.
Додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року у справі №924/1225/25 скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ВАДА ЛОГІСТІК" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ФОП Вітюк Софії Сергіївни 31 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
Справу №924/1225/25 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "10" червня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б. 

Суддя   Маціщук А.В. 

Суддя   Василишин А.Р.