МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 р.  	№ 400/14094/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог 
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі- відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 2) з вимогами:
визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в перерахунку розміру пенсії та нарахування і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок розміру пенсії та нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, згідно з п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 01.12.2025 вона звернулася до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою, в якій просила нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, відповідач 2 прийняв 09.12.2025 рішення про відмову в зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Позивачка не погоджується з такою відмовою та вважає, що спірні періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" належним чином підтверджені записами в її трудовій книжці, а отже, відмова відповідача 2 є протиправною. 
Відповідачі проти позову заперечили.
Так, відповідач 2 у відзиві зазначив, що страховий стаж позивачки на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає 29 років 10 місяців 28 днів. Пунктом 5 постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення і мають страховий стаж для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. У позивачки не підтверджено необхідний стаж роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років. Таким чином, за відсутності необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відсутні підстави. За таких обставин, відповідач 2 просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Відповідач 1 не погодився з позовом з аналогічних мотивів. Зокрема, звернув увагу суду на те, що позовні вимоги Позивача в частині зобов`язання відповідача 1 здійснити Позивачу перерахунок розміру пенсії та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону № 1058 задоволенню не підлягають, оскільки дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.
Інших заяв по суті до суду не надходило.
ІІІ. Рух справи
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справу розглянуто в письмовому провадженні.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.09.2025.
При призначенні пенсії встановлено, що страховий стаж позивачки становить 39 років 10 місяців 28 днів, вік – 60 років, позивачка продовжує працювати.
01.12.2025 позивач звернувся до територіального органу ПФУ щодо перерахунку пенсії та виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 2.
Рішенням № 143250024266 від 09.12.2025 Головного управління ПФУ в Донецькій області відмовлено позивачці у виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у неї відсутній спеціальний стаж за вислугу років, що дає право на виплату грошової допомоги.
З відзиву відповідача 2 суд встановив, що до спеціального стажу не зараховано періоди роботи: 
з 01.08.1988 по 31.12.1990 працювала медичною сестрою в Військовій частині НОМЕР_1 , 
з 10.01.1991 по 08.01.1992 медичною сестрою в Трамвайно-тролейбусному управлінні, 
з 01.06.1992 по 30.09.1992 та з 15.05.1993 по 15.10.1993 медичною сестрою на базі відпочинку «Малоріченське», 
з 01.03.1994 по 17.03.1994 в дитячому санаторію «Южний».
Не погодившись з рішенням відповідача 2 про відмову у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти пенсії, позивачка звернулась до суду.
V. Джерела права
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зокрема, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 р. №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком №909.
Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 року у справі №466/5637/17.
Постановою КМУ від 04.11.1993 р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909) затверджено вичерпний перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом срср "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду срср для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів срср доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.
На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів срср від 17.12.1959 р. за №1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.
Відповідно до додатку до постанови Ради Міністрів срср №1397, а саме розділом ІІ " Лікарі та інші медичні працівники. Лікувально-профілактичні установи, установи охорони материнства та дитинства, санітарно-профілактичні установи» визначено, що право на призначення пільгової пенсії за вислугу років, також мають наступні працівники: лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікарів, акушери, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі, незалежно від найменування посад, та дезінфекційні інструктори, якеі працювали в наступних закладах: 
«Лікарняні заклади всіх типів і найменувань, у тому числі клініки та клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії. Амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, заклади швидкої медичної допомоги та переливання крові, медсанчастини, здоровпункти, медичні кабінети та пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції та пункти, медичні лабораторії та інші).
Пологові будинки. Дитячі ясла, дитячі садки, об`єднані ясла-садки.
Будинки дитини, будинки та кімнати матері та дитини.
Кімнати для годування дітей на підприємствах.
Жіночі, дитячі та жіночо-дитячі консультації.
Молочні кухні та харчові станції.
Пункти збору грудного молока
Дитячі заклади та навчальні заклади, зазначені в розділі І цього Переліку.
Санітарно-епідеміологічні, протималярійні, протитуляремійні, протибруцельозні, протичумні, дезінфекційні, пастерівські, санітарно-контрольні, ізоляційно-пропускні, гігієнічні, протиепідемічні, щеплювальні, бактеріологічні та корові станції, пункти, загони та лабораторії, санпропускники та інші санітарно-профілактичні заклади.
Санаторії та курортні лікарні всіх найменувань, санаторно-курортні евакоприймальники, евакопункти та евакобази.
Їдальні лікувального харчування, дієтичні їдальні.
Гірничорятувальні частини на шахтах та інших підприємствах".
VІ.Оцінка суду
Зі змісту рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 09.12.2025 слідує, що підставами для відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій стала відсутність у позивача необхідного спеціального стажу.
Тобто, відповідність позивачки іншим критеріям не є спірною між сторонами, а, відтак, судом не досліджується.
Як видно з матеріалів справи, відповідачем не зараховано до спеціального стажу періоди роботи які не передбачені Переліком № 909, а саме:
з 01.08.1988 по 31.12.1990 медичною сестрою в Військовій частині НОМЕР_1 ,
з 10.01.1991 по 08.01.1992 медичною сестрою в Трамвайно-тролейбусному управлінні,
з 01.06.1992 по 30.09.1992 та з 15.05.1993 по 15.10.1993 медичною сестрою на базі відпочинку «Малоречекське»,
та з 01.03.1994 по 17.03.1994 в дитячому санаторію «Южний».
В зв`язку з цим суд звертає увагу, що, як зазначено вище, до набрання чинності Переліком № 909, діяла Постанова Ради Міністрів срср від 17.12.1959 р. за №1397, яка і визначала Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.
Досліджуючи спірні періоди роботи позивачки, суд встановив, що з 01.08.1988 по 31.12.1990 вона працювала медичною сестрою приймального відділення військової частини НОМЕР_1 .
При цьому, за Постановою № 1359, яка була чинна в цей період, робота у медсанчастях, здравпунктах та медичних кабінетах на посаді, в тому числі, медичної сестри, віднесена до такої, що дає право на пенсію за вислугу років.
Отже, на думку суду, в період роботи з 01.08.1988 по 31.12.1990 позивачка набула спеціальний стаж, який мав бути врахований відповідачем 2 про вирішенні питання щодо наявності у позивачки права на отримання грошової допомоги в розмірі десяти пенсій.
Суд звергає увагу, що спірним рішення відповідача 2 встановлено, що спеціальний стаж становить менше 30 років, а саме 29 років 10 місяців 28 днів.
Відтак, в результаті посилкового незарахування до спеціального стажу періоду роботи у військовій частині НОМЕР_1 з 01.08.1988 по 31.12.1990, відповідач 2 дійшов хибного висновку про відсутність у позивачки достатнього спеціального стажу.
Це, в свою чергу, призвело до необґрунтованості спірного рішення. 
Суд вважає слушним посилання відповідача 2 у відзиві на позов, що позивачка не ставить питання про зарахування до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, певних періодів роботи. 
Тому, суд, встановивши протиправність спірного рішення, не вбачає необхідності досліджувати всі періоди роботи позивачки щодо їх відповідності Переліку № 909, Постанові № 1397, оскільки встановлення спеціального стажу є в даній справі проміжним фактом для вирішення спору про право позивачки на отримання грошової допомоги.
Отже, суд вважає за доцільне для ефективного захисту прав позивачки, вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним рішення відповідача 2 № 143250024266 від 09.12.2025, яким відмовлено у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язати відповідача 2 здійснити нарахування і виплату такої допомоги.
VІІ. Висновки суду
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 605,60 грн. (1211,20 грн. : 2), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ЄДРПОУ 13844159) , Головного управління Пекнсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, ЄДРПОУ 1348610) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 143250024266 від 09.12.2025, яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексєєнко, 106,м. Дніпро,Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49008 ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 605,60 (шістьсот п`ять гривень 60 коп) грн.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко