Справа № 420/30074/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання не перебування позивача у громадянстві України, зобов`язання відповідача визнати не перебування позивача у громадянстві України, визнання протиправними дій відповідача щодо не анулювання паспорту громадянина України НОМЕР_1 на ім`я позивача, виданого 16.03.2000 року Ананьївським РВ УМВС в Одеській області позивачу, зобов`язання відповідача анулювати паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я позивача, виданий 16.03.2000 року Ананьївським РВ УМВС в Одеській області позивачу.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що він є громадянином російської федерації за народженням, був привезений в Україну у 1988 році та йому без прийняття до громадянства України незаконно виданий паспорт громадянина України. Ці обставини були викладені позивачем у зверненні до органів міграційної служби з проханням анулювати паспорт громадянина України, однак такі дії безпідставно не були вчинені, а тому позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відзив обґрунтований відповідачем тим, що всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України є громадянами України, а тому позивач, який постійно проживав на території України є громадянином України з 24.08.1991 року. Враховуючи зазначені обставини позивач документований в 2000 році паспортом громадянина України та підстав для його анулювання не має.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Міждуріченськ Кемерівської області російської федерації з 1988 року проживає на території України, про що він зазначив в своїй позовній заяві.
Позивач 16.03.2000 року у віці 16 років документований паспортом громадянина України НОМЕР_1 , який виданий Ананьївським РВ УМВС в Одеській області.
Позивач вважає, що його безпідставно документували паспортом громадянина України, оскільки він є громадянином російської федерації, а тому він звернувся до Подільського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою від 15.06.2025 року, в якій він зазначив, що повертає паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , виданий 16.03.2000 року.
За результатами розгляду цього звернення Подільським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надана позивачу відповідь про те, що у міграційного органу відсутні підстави для вилучення, визнання недійсним та знищення паспорту на ім`я позивача, а тому паспорт йому повернутий.
Позивач не погодився з такими діями Подільського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, а тому звернувся до Міграційної служби України із заявою від 29.07.2025 року, в якій просив перевірити чи анульовано його паспорт громадянина України на підставі не перебування його у громадянстві України та надати відповідь на це звернення.
За результатами розгляду цього звернення Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області надана позивачу відповідь про те, що його паспорт є діючим.
Враховуючи заперечення позивача щодо його громадянства України, наявність у нього паспорта громадянина російської федерації, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Відповідно до положень п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року №1636-XII, який діяв до 01.03.2001 року, а також положень п. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-ІІІ, який діє на цей час, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Відповідно до положень ст. 5, 11 Закону України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року №1636-XII (який діяв до 01.03.2001 року) документами, які підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України, а для осіб віком до 16 років - свідоцтво про народження.
Підстави набуття громадянства України: 1) за народженням; 2) за походженням; 3) через прийняття до громадянства України; 4) через поновлення у громадянстві України; 5) за іншими підставами, передбаченими цим Законом; 6) за підставами, передбаченими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до положень ст. 3, 5, 6 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-ІІІ (який діє на цей час) документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тощо.
Громадянство України набувається, зокрема, за територіальним походженням.
При цьому, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України є громадянами України з 24 серпня 1991 року.
Позивач зазначає в позові, що він перебував на території України з 1988 року, а тому з 24.08.1991 року він набув громадянства України, як особа, яка є громадянином колишнього СРСР.
Враховуючи зазначені обставини будь-яких порушень при видачі 16.03.2000 року Ананьївським РВ УМВС в Одеській області у віці 16 років позивачу паспорту громадянина України НОМЕР_1 не допущено.
Посилання позивача на ту обставину, що він на час видачі паспорту був громадянином російської федерації, його у громадяни України не було прийнято, він був іноземцем та не міг отримувати паспорт громадянина України, є безпідставними, оскільки він був громадянином колишнього СРСР, станом на 24.08.1991 року він проживав на території України та у відповідності до положень п. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» від 08.10.1991 року №1636-XII він є громадянином України. Позивач отримав паспорт громадянина російської федерації у 2019 році, будь-яких доказів отримання паспорту громадянина російської федерації позивачем у віці 16 років, він не надав та не надав жодного доказу заперечення громадянства України аж до 2025 року, при тому що паспорт отриманий ним ще у 2000 році.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, однак позивач не довів ті обставини, на які посилається в позові, не довів заперечення громадянства України, як при видачі йому паспорту громадянина України, так і протягом всього часу до 2025 року, не довів набуття громадянства російської федерації раніше ніж у 2019 році.
Відповідно до положень п. 107, 108 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302, паспорт може бути вилучено працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, а за кордоном - працівником розміщеного за межами України відокремленого підрозділу, закордонної дипломатичної установи в разі його використання з метою вчинення злочину на території України чи за кордоном, підроблення, проведення службової перевірки щодо оформлення з порушеннями вимог законодавства або в інших випадках, передбачених законодавством.
Паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта, у тому числі у зв`язку із зміною написання латинськими літерами складових імені «прізвище», «ім`я» у документах, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України (крім додаткової змінної інформації); 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до нього; 3) непридатності для подальшого використання; 4) припинення особою громадянства України або скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; 5) коли його заявлено як втрачений або викрадений; 6) смерті особи, на ім`я якої його було оформлено; 7) закінчення строку його дії або прийняття рішення про оформлення паспорта у зв`язку з обміном до закінчення строку його дії; 8) оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства.
Крім того, відповідно до ст. 17, 18, 19, 20, 21 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року №2235-ІІІ громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України. Вихід із громадянства України не допускається, якщо особі, яка клопоче про вихід з громадянства України, в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або стосовно якої в Україні є обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили і підлягає виконанню.
Підставами для втрати громадянства України є: 1) добровільне набуття громадянином України громадянства держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, або громадянства (підданства) держави, громадяни (піддані) якої не можуть набути громадянство України у спрощеному порядку, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. Датою припинення громадянства України у такому випадку є дата видання відповідного указу Президента України.
Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України.
Рішення про встановлення або оформлення належності до громадянства України скасовується рішенням спеціального уповноваженого органу, якщо таке рішення прийнято внаслідок подання неправдивих відомостей, підроблених документів, обману або приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого стосовно особи не могло бути прийнято таке рішення.
Суд звертає увагу, що позивач набув громадянства України з 24.08.1991 року, отримав паспорт громадянина України в 2000 році не заперечував до 2025 року громадянство України, не звертався до компетентних органів із заявою про вихід із громадянства України, на сьогодні відсутнє відповідне рішення про втрату позивачем громадянства України, рішення про скасування рішення про встановлення або оформлення належності до громадянства України, тощо, а тому позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача та визнання не перебування його у громадянстві України, анулювання паспорту громадянина України є безпідставними.
Крім того, слід зазначити, що жодною нормою законодавства не передбачений порядок не визнання особи громадянином України, що також свідчить про безпідставність позовних вимог позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, буд. 44, м. Одеса, 65045, код ЄДРПОУ 37811384) про визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо невизнання не перебування ОСОБА_1 у громадянстві України, зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області визнати не перебування позивача у громадянстві України, визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо не анулювання паспорту громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , виданого 16.03.2000 року Ананьївським РВ УМВС в Одеській області позивачу, зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області анулювати паспорт громадянина України НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , виданий 16.03.2000 року Ананьївським РВ УМВС в Одеській області Раньова Георгія Володимировича – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.