Справа № 946/2657/26  Провадження № 3/946/766/26 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я., ознайомившись з адміністративними матеріалами, які надійшли з ВОНС в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, відносно:

ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №637025, 10 квітня 2026 року о 13 год. 10 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області по пр. Миру, 22 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volvo V50, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності руху та скоїла зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався з боку будинку 20А в бік пр. Миру в м. Ізмаїлі Одеської області. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце слухання справи на 27 квітня 2026 року о 10 год. 00 хв. повідомлена належним чином, що підтверджено її підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, про причину неявки суду не повідомила, заяв не надала.
Справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).
Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.
Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд дійшов висновку, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки.
Таким чином, ОСОБА_1 знала про складений відносно неї протокол, що та не вжила заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
Оскільки є дані про своєчасне сповіщення притягуваної ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина правопорушника підтверджена матеріалами справи, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ №637025 від 10 квітня 2026 року;
-схемою місця ДТП від 10 квітня 2026 року;
-письмовими поясненнями наявними в матеріалах справи;
-відеозаписами та іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) – під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Своїми діями, ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП – порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст.ст. 33, 34, 35 КУпАП, характер вчинених правопорушень, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665,60 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: 	О.Я.Присакар