Справа № 570/1122/26
Номер провадження 3/570/598/2026 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
24 червня 2026 року          м.Рівне
Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по       АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 10.11.2006 27.01.1998, за ч.1 ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
До Рівненського районного суду Рівненської області надійшли 2 адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
18.05.2025 року через канцелярію суду ОСОБА_2 подано дві заяви в межах справ №570/570/1122/26 та №570/1123/26 про відсутність претензій, уточнення обставин та закриття провадження у справі, які містять аналогічний зміст. В даних заявах повідомляється про відсутність претензій до ОСОБА_1 та вказується, що заяви до поліції подано в умовах сімейного конфлікту, емоційного напруження та непорозуміння між сторонами. Вважає, що події мали характер побутового сімейного конфлікту, а не домашнього насильства у розумінні ч. 1 ст.173-2 КУпАП. Фізична, моральна чи психологічна шкода не заподіювалася. За медичною чи психологічною допомогою у зв?язку з цією подією я не зверталася. Реальної шкоди фізичному чи психічному здоров?ю внаслідок дій ОСОБА_1 завдано не було. Повідомляє, що на даний час конфлікт врегульований, претензій матеріального, морального чи іншого характеру до ОСОБА_1 не має.
З огляду на викладене просить суд врахувати заяви під час розгляду справи та закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУПАП, у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
При цьому додатково зазначає, що зміст заяв подано добровільно, без примусу, тиску чи погроз.
22.05.2025 року через систему "Електронний суд" захисником  ОСОБА_1 -адвокатом Сермягою Дмитром Анатолійовичем подано письмові пояснення. Захисник вказує, що між ОСОБА_1 та його дружиною на момент виникнення спірної ситуації вже існував тривалий сімейний конфлікт та фактичне припинення сімейних відносин, що підтверджується зверненням ОСОБА_1  до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу у справі № 570/1616/26, провадження №2/570/1656/2026, суддя Кушнір Н.В., зареєстрований 26.03.2026 року. Після подання зазначеного позову його дружина - ОСОБА_2 також звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області із самостійним позовом про розірвання шлюбу у справі № 570/1895/26, провадження №2/570/1879/2026, суддя Штогун О.С., зареєстрований 21.04.2026 року.
Наведене свідчить про наявність між сторонами гострого сімейно-побутового конфлікту та взаємних неприязних відносин.
На даний час подружжя примирилися, подані ними заяви та позови про розірвання шлюбу були відкликані, сімейний конфлікт між сторонами врегульований, будь-які претензії матеріального, морального чи іншого характеру між ними відсутні. Вказані обставини також підтверджують, що спірна ситуація мала характер тимчасового побутового сімейного конфлікту, а не умисного домашнього насильства у розумінні ч. 1 ст. 173-2 КУПАП.
З огляду на викладене просить закрити провадження у справі №570/1122/26 та №570/1123/26 відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.06.2026 справу №570/1123/26 (провадження 3/570/599/2026) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднаноіз справою  №570/1122/26 (провадження 3/570/598/2026) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єднаному провадженню присвоїно №570/1122/26 (провадження №3/570/598/2026).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2026 року серії ВАД №469023, встановлено, що 01.03.2026 року близько 13 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у присутності двох неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_4 умисно висловлював погрози, образи та нецензурну лайку, погрожував розправою своїй дружині ОСОБА_2 , з якою проживає за вказаною адресою, завдано шкоди психологічному здоров`ю дітей, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2026 року серії ВАД №46022, встановлено, що 01.03.2026 року близько 13 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 умисно висловлював погрози, образи та нецензурну лайку, погрожував розправою своїй дружині ОСОБА_2 , з якою проживає за вказаною адресою, завдано шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Сермяга Дмитро Анатолійович будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, розгляд справи просили проводити за наявними матеріалами справи та поданими докуметами.
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутності вказаної особи.
Відповідно до ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб..
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно із ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
У відповідності зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАД №469023 від 01.03.2026 року, надані такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення;
- електронний рапорт;
- заява ОСОБА_2 , в якій остання просила пригянути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , який 01.03.2026 року вчинив відносно неї у присутності дітей домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою;
- письмові пояснення ОСОБА_2 ;
- письмові пояснення ОСОБА_3 (доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), яка зазначила про нецензурну лайку.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАД №469023 від 01.03.2026 року, надані такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення;
- електронний рапорт;
-заява ОСОБА_2 , в якій остання просила пригянути до відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , який 01.03.2026 року вчинив відносно неї у присутності дітей домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою;
- письмові пояснення ОСОБА_2 ;
- письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (доньки та сина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), які зазначили про нецензурну лайку.
Суд зазначає, що для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до принципу "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, окрім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
З огляду на викладене, ретельно дослідивши та перевіривши в ході судового розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та наданих пояснень потерпілою, 
Встановлено, що під час розгляду справ не здобуто належних та допустимих доказів для визнання його винуватим у вчиненні зазначеного правопорушення.
Конфлікт, що мав місце в сім`ї, виник унаслідок непорозуміння та емоційного напруження між сторонами, а тому не може бути ототожнений із домашнім насильством, передбаченим ст. 173-2 КУпАП.
Водночас адміністративні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством, належать до категорії діянь, що перебувають під особливо ретельним контролем держави, з огляду на їх підвищену суспільну небезпеку та необхідність ефективного захисту прав потерпілих осіб.
Разом із тим, легковажне ставлення учасників конфлікту до кваліфікації побутових непорозумінь як домашнього насильства та безпідставне залучення правоохоронних органів спотворює сутність інституту протидії домашньому насильству та може знижувати ефективність реагування на дійсно небезпечні випадки.
Осіб, які беруть участь у подібних правовідносинах, слід попередити про необхідність добросовісного використання правових механізмів.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративних правопорушень.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях  ОСОБА_1  відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Оскільки адміністративне стягнення до  ОСОБА_1  не застосовується, то судовий збір з нього не стягується.
Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и л а:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя          Гладишева Х.В.