СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/3056/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В.,
без виклику представників сторін,
розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву фізичної особи-підприємця Чайки Євгена Володимировича (вх.№4675 від 27.04.2026) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/3056/25 
за позовом Харківської міської ради, м. Харків,
до Фізичної особи-підприємця Чайки Євгена Володимировича, м. Харків,
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізичної особи-підприємця Чайки Антона Володимировича, м.Харків,
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі №922/3056/25 апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у справі № 922/3056/25 залишено без змін.
27.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду від ФОП Чайки Євгена Володимировича надійшло клопотання (заява) про стягнення судових витрат у справі №922/3056/25, в якій відповідач просить прийняти додаткову постанову, якою стягнути з Харківської міської ради (61003, місто Харків, майдан Конституції, буд.7, код ЄДРПОУ 04059243) на користь фізичної особи-підприємця Чайки Євгена Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.04.2026 для розгляду заяви визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В.
30.04.2026 від ФОП Чайки Є.В. надійшли докази направлення копії клопотання (заяви) про стягнення судових витрат у справі № 922/3056/25 позивачу.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.05.2026 прийнято заяву ФОП Чайки Євгена Володимировича про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № №922/3056/25 до розгляду; постановлено розглянути заяву без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано позивачу у строк до 06.05.2026 (включно) надіслати до Східного апеляційного господарського суду письмові заперечення з приводу поданої заяви про розподіл судових витрат та докази надсилання копії таких заперечень відповідачу.
06.05.2026 від Харківської міської ради надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткової постанови, в якій просить відмовити в задоволенні заяви ФО-П Чайки Є.В. про ухвалення додаткової постанови суду у справі № 922/3056/25; у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу - зменшити розмір витрат.
В обґрунтування поданої заяви вказує про таке:
- Харківська міська рада вважає, що розмір адвокатського гонорару не є співмірним з предметом позову, враховуючи складність справи, критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
- метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Вирішуючи питання відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 22.04.2026 у справі № 922/3056/25 відповідно до норм частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Східний апеляційний господарський суд виходить з такого.
Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частинами першою, другою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у справі № 922/3056/25 (вх.№2841 від 10.03.2026), серед іншого, зазначив, що 19.02.2026 ФОП Чайка Є.В. з метою отримання професійної правничої допомоги укладено договір №1/1902 з адвокатом Леоновою Т.О. Відповідно до п.4.1 договору сторони домовились, що розмір гонорару за надання правничої допомоги у даній справі у Східному апеляційному господарському суді складає 20 000,00 грн. Таким чином, попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 20 000,00 грн, докази про що будуть надані у порядку та строки, передбачені п.8 ч.5 ст.129 ГПК України. 
Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
22.04.2026 Східним апеляційним господарським судом ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у справі №922/3056/25 залишено без змін.
27.04.2026 в межах установлених процесуальним законом строків та у встановленому законом порядку позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у справі №922/3056/25, до якої на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідача подано:
- копію ордеру на надання правничої допомоги від 26.02.2026 № 1329696;
- копію договору № 1/1902 про надання правничої допомоги від 19.02.2026;
- копію акту №1 від 23.04.2026 приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №1/1902 від 19.02.2026.
Відповідно до умов договору про надання професійної правничої допомоги № 1/1902 від 19.02.2026 (надалі - Договір), укладеного між фізичною особою-підприємцем Чайкою Євгеном Володимировичем (іменований - клієнт) та адвокатом Леоновою Тетяною Олександрівною" (іменованою - адвокат), клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту у господарській справі № 922/3056/25 за позовом Харківської міської ради щодо стягнення з клієнта безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 1.2 договору адвокат користується усіма процесуальними правами сторони у справі, інтереси якої він представляє, а має право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, оскаржувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
За умовами п. 4.1 договору сторони домовились, що за виконання зобов`язань, передбачених даним договором, клієнт зобов`язується сплатити адвокату фіксований розмір гонорару у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн за представництво інтересів клієнта у Східному апеляційному господарському суді.
Відповідно до п. 4.2 договору на підтвердження виконання адвокатом зобов`язань за даним договором сторони підписують відповідний акт приймання-передачі виконаних робіт.
Клієнт сплачує гонорар протягом тридцяти днів з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 4.3 договору). 
Договір набуває чинності у день його підписання та діє до дня його повного виконання (п. 6.1 договору).
На виконання п. 4 договору сторонами було складено і підписано Акт №1 від 23.04.2026 приймання-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №1/1902 від 19.02.2026, про те, що послуги, передбачені вищезазначеним договором, надані адвокатом у встановлений термін, у повному обсязі та з дотриманням інших умов згаданого вище договору відповідно до переліку: 
Надання правничої допомоги у господарській справі № 922/3056/25 у Харківському апеляційному господарському суді, а саме: надання попередньої консультації щодо правової позиції у справі, підготовка відзиву на апеляційну скаргу Харківської міської ради, участь у судових засіданнях – вартістю 20 000,00 грн.
Своїм підписом під цим актом відповідач підтвердив отримання вказаної професійної правничої допомоги.
В силу положень статті 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що надані ФОП Чайкою Є.В. докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими.
За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Східний апеляційний господарський суд частково погоджується з запереченнями позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, враховуючи таке.
В даному апеляційному провадженні інтереси позивача представляла адвокат Леонова Тетяна Олександрівна на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 26.02.2026 №1329696.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Поряд з цим Східний апеляційний господарський суд також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частини четверта шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначають випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Верховний Суд неодноразово вказував, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
Верховний Суд неодноразово також наголошував, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, вирішуючи заяву/клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат ФОП Чайки Є.В. на професійну правову допомогу, Східний апеляційний господарський суд звертається до критеріїв, зазначених у цій постанові, та зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Внаслідок подання позивачем апеляційної скарги, відповідачу була надана правова допомога, яка полягала в попередній правовій консультації щодо спірних правовідносин, складанні та поданні відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у справі № 922/3056/25.
Суд враховує, що правова позиція ФОП Чайки Є.В. з моменту подачі позову до суду не зазнавала змін протягом розгляду спору, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося; адвокат Леонова Т.О. надавала правничу допомогу позивачу в Господарському суді Харківської області, тому, відповідно, була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають та мала сформовану правову позицію на стадії апеляційного перегляду справи. Отже, складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача (враховуючи підготовку того ж самого представника позивача до розгляду справи в суді першої інстанції) не потребувало значних зусиль та не становило складність. Доводи відзиву на апеляційну скаргу по суті є тотожними відзиву на позовну заяву, наданими в суді першої інстанції.
В свою чергу, включення такої послуги як "надання попередньої консультації щодо правової позиції у справі" в якості самостійного виду адвокатських послуг є необґрунтованим. Означена послуга охоплюється діями адвоката з підготовки відзиву на апеляційну скаргу. Неможливо підготувати відзив на апеляційну скаргу, не проаналізувавши перед тим саму апеляційну скаргу.
Представник відповідача Леонова Т.О. приймала участь в двох судових засіданнях з розгляду апеляційної скарги Харківської міської ради у даній справі 25.03.2026 та 22.04.2026, що підтверджується протоколами судових засідань, які містяться в матеріалах справи.
За таких обставин, Східний апеляційний господарський суд, з огляду на міркування, викладені у цій додатковій постанові, дослідивши надані відповідачем докази, якими підтверджується понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у справі №922/3056/25, яка залишена без задоволення, враховуючи фактичний обсяг наданих послуг (складання відзиву на апеляційну скаргу та участь представника у двох судових засіданнях), дійшов висновку про необґрунтованість покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн на позивача.
Колегія суддів зауважує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Відтак з огляду на встановлене та враховуючи подані позивачем заперечення проти стягнення з нього судових витрат позивача на правничу допомогу, принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, зважаючи на рівень складності справи, суд доходить висновку, що заява фізичною особи-підприємця Чайки Євгена Володимировича про розподіл судових витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у даній справі підлягає частковому задоволенню на загальну суму 10 000,00 грн.
В іншій частині у задоволенні заяви про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн суд відмовляє.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 221, 244, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця Чайки Євгена Володимировича (вх.№4675 від 27.04.2026) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/3056/25 задовольнити частково.
Стягнути з Харківської міської ради (61003, Харківська обл., місто Харків, майдан Конституції, будинок 7, код ЄДРПОУ 04059243) на користь фізичної особи-підприємця Чайки Євгена Володимировича ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 у справі 922/3056/25, в сумі 10 000,00 грн.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження передбачені статтями 286-289 ГПК України. 
Повна постанова складена 07.05.2026.
Головуючий суддя В.В. Лакіза 

Суддя Н.О. Мартюхіна 

Суддя І.В. Тарасова