КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року Київ № 320/46395/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та
Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 2), в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення № 930070199036 від 06.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в призначені позивачу надбавки за особливі заслуги перед Україною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування, починаючи з 21.02.2024 (дата заяви від 21.02.2024 № 178/11), надбавки до пенсії відповідно до абзацу 2 частини першої статті 5 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» в редакції Закону України від 25.05.2023 № 3113-ІХ та пункту 3 статті 3 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про державні нагороди України».
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на нарахування, починаючи з 21.02.2024, надбавки до пенсії відповідно до абзацу 2 частини першої статті 5 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» в редакції Закону України від 25.05.2023 № 3113-ІХ та пункту 3 статті 3 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про державні нагороди України», проте відповідачем 1 прийнято рішення, яким відмовлено в реалізації названого права, що стало підставою для звернення до суду. 
Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову. 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 21.10.2024 (суддя ОСОБА_2) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
З огляду на звільнення судді ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи, за результатами якого головуючим визначено суддю Леонтовича А.М.
Ухвалою суду від 01.04.2025 справу прийнято до провадження судді Леонтовича А.М. за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Із урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач перебуває на обліку у відповідача 2 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як видно з позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, Указом Президії Верховної Ради СРСР 10.06.1986 позивач нагороджений орденом Трудової слави ІІІ ступеня № 585045, що підтверджено орденською книжкою серії НОМЕР_1 від 10.06.1986.
Відповідно до запису у трудовій книжці серії НОМЕР_2 «Відомості про нагородження», позивач нагороджений орденом Трудової Слави ІІІ ступеня.
Позивач звернувся до відповідача 2 із запитом про надання інформації, у якому просив, зокрема провести перерахунок та нарахування пенсії за особливі заслуги перед Україною до основної пенсії у розмірі згідно із Законом України від 01.06.2000 № 1767-ІІІ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення від 06.05.2024 № 930070199036 про відмову в призначенні надбавки за особливі заслуги перед Україною. Відмова відповідача 1 мотивована тим, що 29.05.2023 за № 3113-ІХ внесено зміни до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», які набрали чинності з 01.07.2023, у зв`язку з якими вбачається відсутність законодавчих підстав для встановлення спірної надбавки, оскільки нагорода позивача призначена до проголошення незалежності України.
Вважаючи рішення відповідача 1 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
За правилами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Стаття 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Встановлення для окремих категорій громадян за здійснення визначного геройського вчинку або визначного трудового досягнення у певний період додаткових соціальних благ у вигляді додаткових або підвищених грошових виплат, пільг або компенсацій для задоволення окремих потреб регламентовано нормами Закону України від 01.06.2000 № 1767-ІІІ «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (далі - Закон № 1767-ІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За нормами статті 1 Закону № 1767-ІІІ, пенсія за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсія за особливі заслуги) встановлюється таким громадянам України:
1) Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, чотирма і більше орденами України після проголошення незалежності України, особам, відзначеним почесним званням України «народний» після проголошення незалежності України;
2) ветеранам війни, які після проголошення незалежності України нагороджені орденом за особисту мужність (особистий внесок), виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України;
3) видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи;
4) космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків;
5) особам, відзначеним почесним званням України «заслужений», державною премією України, нагородженим одним із орденів України;
6) матерям, які народили п`ять і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку;
7) особам, яких відповідно до Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» визнано борцями за незалежність України у XX столітті та відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» реабілітовано, із числа тих, яких за політичними або релігійними мотивами було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу.
VI. Оцінка суду
Верховною Радою України ухвалено Закон України від 29.05.2023 № 3113-ІХ «Про внесення змін до законів України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» та «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» стосовно борців за незалежність України у XX столітті та деяких інших осіб» (далі - Закон № 3113-ІХ), який набрав чинності 01.07.2023. 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3113-ІХ, установлено, що особам, на яких не поширюється дія цього Закону, але яким до дня набрання ним чинності призначена пенсія за особливі заслуги перед Україною, виплата такої пенсії здійснюється на умовах, встановлених Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» до набрання чинності цим Законом.
Як установлено судом та не заперечується учасниками справи, Указом Президії Верховної Ради СРСР 10.06.1986 позивач нагороджений орденом Трудової слави ІІІ ступеня № 585045, що підтверджено орденською книжкою серії НОМЕР_1 від 10.06.1986.
За нормами статті 5 Закон № 1767-ІІІ, пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах:
4200 гривень - особам, зазначеним у пункті 7 статті 1 цього Закону;
від 35 до 40 відсотків розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, - особам, зазначеним у пунктах 1 і 6 статті 1 цього Закону;
від 23 до 35 відсотків розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, - особам, зазначеним у пунктах 2-5 статті 1 цього Закону.
Згідно з положеннями статей 9 та 10 Закону № 1767-III заяву про встановлення (перерахунок) пенсії за особливі заслуги розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та в 10-денний строк з дня її подання з усіма необхідними документами приймає рішення про встановлення (перерахунок) або про відмову у встановленні (перерахунку) пенсії за особливі заслуги.
Порядок подання документів для встановлення пенсії за особливі заслуги та вимоги до них затверджуються правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Не пізніше 10 днів після прийняття рішення про встановлення (перерахунок) пенсії за особливі заслуги чи про відмову в її встановленні (перерахунку) територіальний орган Пенсійного фонду України видає або надсилає особі повідомлення про встановлення (перерахунок) пенсії за особливі заслуги чи про відмову у її встановленні (перерахунку) із зазначенням причин відмови та порядку оскарження такого рішення.
У разі виявлення нових даних про заслуги пенсіонера перерахунок пенсії за особливі заслуги здійснюється з дати подання заяви з усіма необхідними документами.
Відповідно до пункту 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1), при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються такі документи: 13) документи, що підтверджують особливі заслуги перед Україною (для встановлення пенсії за особливі заслуги перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною»).
На підставі частини третьої статті 5 Закону № 1767-ІІІ, пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами.
У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.
Відповідно до статті 3 Закону України від 16.03.2000 № 1549-ІІІ «Про державні нагороди України», Державними нагородами є, зокрема орден.
Положеннями пункту 3 розділу V «Прикінцеві положення» Закону № 1549-ІІІ установлено, що дія цього Закону поширюється на правовідносини, пов`язані з нагородженням: громадян України, удостоєних державних нагород СРСР або республік, що входили до його складу; громадян України, іноземців та осіб без громадянства, нагороджених державними нагородами Української РСР (Почесною Грамотою, Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, удостоєних почесних звань Української РСР), а також нагороджених Державними преміями Української РСР; осіб, нагороджених відзнаками Президента України до набрання чинності цим Законом.
Тож, оскільки Указом Президії Верховної Ради СРСР 10.06.1986 позивач нагороджений орденом Трудової слави ІІІ ступеня № 585045, що підтверджено орденською книжкою серії Л № 303892 від 10.06.1986, а у розумінні названих положень пункту 3 розділу V «Прикінцеві положення» Закону № 1549-ІІІ, дія цього закону поширюється на правовідносини, пов`язані з нагородженням громадян України, удостоєних державних нагород СРСР або республік, що входили до його складу, суд уважає прийняте відповідачем 1 рішення про відмову в призначенні надбавки за особливі заслуги перед Україною таким, що порушує право позивача на соціальний захист в контексті спірної надбавки, та таким, що прийняте всупереч наведеним положенням Закону № 1767-ІІІ та Закону № 1549-ІІІ.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача, суд зазначає, що заяву позивача було розглянуто саме відповідачем 1, яким було прийнято оскаржуване рішення, тобто належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання вчинити певні дії саме відповідача 1.
У зв`язку із цим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до відповідача 2, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не порушувались права позивача. 
Крім того, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення № 930070199036 від 06.05.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, однак таке рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Із урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню частково.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом установлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню частково, суд уважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, як суб`єкта владних повноважень, що прийняв оскаржуване рішення, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 06.05.2024 № 930070199036 щодо відмови в призначені ОСОБА_1 надбавки за особливі заслуги перед Україною.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (код ЄДРПОУ: 21910427; місцезнаходження: 14005, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування, починаючи з 21.02.2024 (дата заяви від 21.02.2024 № 178/11), надбавки до пенсії відповідно до абзацу 2 частини першої статті 5 Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» в редакції Закону України від 25.05.2023 № 3113-ІХ та пункту 3 статті 3 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про державні нагороди України».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (код ЄДРПОУ: 21910427; місцезнаходження: 14005, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.