Справа № 465/2409/26 
Провадження 2-а/465/128/26 

РІШЕННЯ
іменем України
23.06.2026 року         м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого - судді Коліщук З.М. 
при секретарі судового засідання – Беднар А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Сухарини В.С.

встановив :
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якій просила суд постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА №6811045 від 11.03.2026 року – скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 – закрити.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
11.03.2026 інспектором 1 взводу, 2 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Швець Володимиром Богдановичем прийнято стосовно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА №6811045. 
У постанові Відповідач стверджує що, 11.03.2026 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Jaguar I-Pace» здійснила стоянку за адресою: м. Львів, вул. Київська, 12, чим здійснила суттєву перешкоду в русі трамваю (маршрут №4), тим самим порушила п. 15.10.д. Правил дорожнього руху- Порушення стоянки, у місцях, де ТЗ, що стоїть, зробить неможливим рух інших ТЗ або пішоходів. 
На підставі Постанови Серія ЕНА №6811045 від 11.03.2026 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі: 680,00 грн., що передбачено ст.ч. 3 ст. 122 КУпАП України. 
Однак, Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням її прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, оскільки вона 11.03.2026, керуючи транспортним засобом «Jaguar I-Pace» здійснила стоянку за адресою: м. Львів, вул. Київська, 12 на спеціально обладнаному паркувальному місці, яке було виділено синіми смугами (лініями) нанесеними на дорожнє полотно. Нею було здійснено оплату за стоянку на вказаному паркувальному місці у загальному розмірі 40 грн., двома окремими платежами, що підтверджується Квитанціями від 11.03.2026 року.
Звертає увагу суду, що вона здійснила стоянку свого транспортного засобу таким чином, що він не виходив за межі синьої розмітки паркувального місця нанесеної на дорожнє полотно.
Позивач вважає, що у даній ситуації є місце некоректного нанесення дорожньої розмітки паркувального місця, що призвело до неправомірного накладення штрафу.
Отже, оскільки стоянка автомобіля Позивача була здійснена в межах паркувального місця, вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.
Некоректне нанесення дорожньої розмітки таким чином та в такому місці, коли припаркований автомобіль в будь якому випадку буде створювати обмеження в русі іншого транспорту, не може ставитись Позивачу в провину, оскільки це не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Позиція відповідача.
20.03.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що Інспектори Управління прибувши за адресою: м. Львів, вул. Київська, 12 виявили факт допущення Позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення Постанови. 
Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотриманням вимог пункту 9, а саме – було оголошено, яка справа розглядається, ознайомлено з правами та обов`язками Позивача, повідомлено що саме порушив, посилаючись на пункт ПДР України, повідомлено про відеофіксацію згідно ст.40 ЗУ « Про Національну поліцію.».
Доводи Позивача надані у позовній заяві спростовуються відеозаписами з реєстраторів закріплених на форменому одязі патрульних, на яких чітко зафіксовано як припаркований транспортний засіб Позивача, чим створено перешкоду трамваю № 4.
Інспектор Управління який виніс постанову у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, виконував обов`язок покладений на поліцейського п. 2, 3, 5, 4, 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію». Тому вважають, що Законом не передбачено підстав задоволення вимоги про визнання протиправними дій поліцейського Управління, щодо винесення Постанови.
Доводи позивача наведені у позові, що саме позивач здійснила стоянку свого транспортного засобу таким чином, що він не виходив за межі синьої розмітки паркувального місця нанесеної на дорожнє полотно, не відповідають дійсності, оскільки трамвай зупинився через невірне паркування позивача, а саме ліва сторона автомобіля виходила за лінії розмітки тим самим, що унеможливило проїзд руху трамваїв. Даний факт зафіксовано на нагрудний камеру інспекторів поліції. 
З вищезазначеного встановлено, що у Інспектора Управління були достатні підстави, а саме фактичні дані, які свідчили про наявність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122, КУпАП. Прийняте Інспектором Управління рішення про накладення на скаржника штрафу в розмірі 680 гривень відповідає санкції ч. 3 ст.122 КУпАП.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 20.03.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у адміністративній справі. 
27.03.2026 на адресу суду надійшла відповідь на відзиву якій представник позивача зазначає наступне. У відзиві Відповідач з посиланням на п.п 15.10 «д» ПДР України зазначає, що: «стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів». 
Однак, як вже було вказано у позовній заяві Позивачка здійснила стоянку свого автомобіля на спеціально обладнаному платному паркувальному майданчику в межах дорожньої розмітки.
Відповідно до п. 2.4. Положення «Про паркування транспортних засобів на території Львівської міської територіальної громади» відведений майданчик для паркування це – майданчик для паркування, що розміщений у межах проїзної частини вулиці або дороги та обладнаний відповідно до вимог цього Положення, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі – Правила дорожнього руху) та Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 (надалі – Правила паркування транспортних засобів).
Після ознайомлення із долученими до відзиву на позов відеоматеріалами із нагрудних камер працівників поліції не вбачається, що автомобіль було припарковано з порушенням Правил дорожнього руху. 
У матеріалах справи відсутні чіткі фото автомобіля відносно дорожньої розмітки паркувального місця, так і відносно тротуару (бордюру) з протилежної сторони, що позбавляє однозначно встановити розташування автомобіля. 
Тобто, вказане вище підтверджує, що складу адміністративного правопорушення у діях Позивачки немає, а відтак накладене адміністративне стягнення підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 – до закриття.
На адресу суду 18.05.2026 надішла заява/пояснення у яких ОСОБА_1 просить суд врахувати, що з її пояснень адвокатом Приймаком В.О. помилково було сприйнято її ставлення до події, яка мала місце 11.03.2026 року, наче вона визнає, що здійснила стоянку свого автомобіля таким чином, що це створило перешкоду для руху інших транспортних засобів, зокрема трамваю маршруту №4, однак це не відповідає дійсності. Вважає, що у її діях немає як складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України, про що зазначено в оскаржуваній постанові, так і причинного зв`язку у перешкоджанні руху інших транспортних засобів. Жодними належними та допустимими доказами зворотнього, стороною Відповідача не доведено. Абзац позовної заяви, де адвокат Приймак В.О. зазначає, що її автомобіль створив перешкоди руху для інших ТЗ просить сприймати як описку, оскільки він не відповідає її суб`єктивному ставленню до вищезазначеної події та спростовується зібраними у справі доказами.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник позивача просив позовні вимоги задоволити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №6811045 від 11.03.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 11.03.2026 року о 12:12 год. за адресою: м. Львів, вул. Київська, 12, керуючи транспортним засобом «Jaguar I-Pace» здійснила стоянку чим здійснила суттєву перешкоду в русі трамваю н.з. 1031 маршрут №4, чим порушила п. 15.10.д. Правил дорожнього руху- Порушення стоянки, у місцях, де ТЗ, що стоїть, зробить неможливим рух інших ТЗ або пішоходів., чим вчинила порушення ч.3 ст. 122 КУпАП.
На підставі Постанови Серія ЕНА №6811045 від 11.03.2026 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.
Транспортний засіб «Jaguar I-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Крім того, з наданих позивачем квитанцій вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено вартість послуг із паркування автомобіля на майданчику в загальній сумі 40,00 грн.
Із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що на вул. Київській біля краю проїзної частини дороги, на проїзній частині наявна позначка у вигляді лінії синього кольору, яка позначає відведений майданчик для паркування транспортних засобів, розміщений вздовж проїзної частини вулиці, та передбачає оплату за стоянку, тобто є місцем для паркування. Автомобіль «Jaguar I-Pace», д.н.з. НОМЕР_1 переднім лівим колесом стоїть безпосередньо на розмітці синього кольору ( clip 0, час 12:39:46), а заднім лівим колесом виходить за її межі (clip 0, час 12:40:17).

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353(далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів Українивід 10.10.2001№ 1306 Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).
Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до пункту 1.9 ПДР України особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.п. «б» п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
Розділом 15 Правил дорожнього руху, що були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001, передбачено правила зупинки та стоянки транспортних засобів.
Згідно з п. 15.10.д ПДР України стоянка забороняєтьсяу місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.
Пунктом 1 розділу 34 ПДР України встановлено, що: синій колір має лінія 1.33, яка позначає відведені майданчики для паркування транспортних засобів, розміщені вздовж проїзної частини вулиці, дороги за обумовлених умов (оплата за стоянку, обмежена тривалість стоянки, тільки для використання певною категорією користувачів)
Диспозиція ч.3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ч. 3 ст. 265-4 КУпАП встановлено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.
Таким чином розташування транспортного засобу на проїзній частині, де своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками, за змістом підпункту «и» пункту 3 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП є суттєвим перешкоджанням дорожньому руху, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Зазначені положення кореспондуються з положеннями підпункту «д» пункту 15.10 Правил дорожнього руху, якими, зокрема, встановлено заборону стоянки транспортного засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів.
Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо неправомірності дій інспектора посилався на те, що вона не вчиняла адміністративного правопорушення, оскільки припаркувалась в межах паркувального місця та здійснила оплату за паркування, а некоректне нанесення дорожньої розмітки таким чином та в такому місці коли припаркований автомобіль в будь якому випадку буде створювати обмеження в русі іншого транспорту не може ставитись Позивачу в провину, оскільки це не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.
Суд критично оцінює доводи Позивача та його представника про те, що відсутній склад адміністративного правопорушення з підстав розміщення транспортного засобу в межах спеціально відведеного місця для паркування та здійснення оплати за таке паркування.
Факт оплати вартості послуг з паркування та наявність синьої лінії розмітки, якою позначено відведений майданчик для паркування, не є безумовною підставою для висновку про правомірність дій водія, оскільки дотримання правил паркування передбачає не лише оплату послуг, а й обов`язок розмістити транспортний засіб таким чином, щоб не створювати перешкод дорожньому руху.
Посилання Позивача на те, що автомобіль був припаркований у межах синьої розмітки, спростовується дослідженим судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Із цього відеозапису вбачається, що переднє ліве колесо автомобіля стояло безпосередньо на синій лінії розмітки, а заднє ліве колесо виходило за її межі. Отже, транспортний засіб був розміщений не повністю в межах відведеного паркувального майданчика, а з відхиленням від лінії розмітки.
Суд враховує, що відповідно до пункту 15.10.д Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів. Визначальним є не лише формальне перебування автомобіля у зоні платного паркування, а фактичне розміщення транспортного засобу та його наслідки для дорожнього руху. Зі змісту оскаржуваної постанови, матеріалів справи та дослідженого відеозапису вбачається, що внаслідок такого розміщення автомобіля позивача було створено суттєву перешкоду для руху трамваю маршруту № 4.
Доводи позивача про некоректне нанесення дорожньої розмітки суд оцінює критично,оскільки такі твердження не підтверджені жодними належними, допустимими та достатніми доказами. Матеріали справи не містять жодних документів, схем організації дорожнього руху, висновків компетентних органів чи інших об`єктивних даних, які б свідчили про те, що паркувальне місце було облаштоване з порушенням вимог законодавства або що саме неналежна організація паркування, а не дії водія, стала безпосередньою причиною перешкоди для руху трамваю.
З установлених судом обставин убачається, що транспортний засіб позивача був розміщений таким чином, що унеможливив рух трамваю маршруту № 4, що повністю узгоджується з ознаками правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП. При цьому для кваліфікації дій позивача має значення саме факт створення перешкоди руху іншому транспортному засобу, а не лише суб`єктивне сприйняття позивачем власних дій.
Твердження позивача про відсутність у її діях події та складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Натомість наявні у справі докази свідчать про протилежне, а саме про те, що позивач, керуючи транспортним засобом, допустила порушення правил стоянки, яке створило істотну перешкоду дорожньому руху.
Надані до матеріалів справи відеозаписи є належними доказами, що фіксують і підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч .3 ст. 122 КУпАП.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова винесена уповноваженою посадовою особою, на підставі належних доказів, у межах повноважень та відповідно до вимог закону, а тому підстав для її скасування і закриття справи про адміністративне правопорушення немає.
У зв`язку з цим у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕНА №6811045 від 11.03.2026 року та закриття справи про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Розподіл судових витрат.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.
На підставі наведеного, керуючись 2,9,73,74,94,134,139,241-246,286 КАС України, суд,-

ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівський області, ЄДРПОУ: 40108646, місцезнаходження: вул. Перфецького, 19, м. Львів, 79053.

Суддя Коліщук З.М.