ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/1182/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Генеральний Штаб Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також – позивач ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі також – В/ч НОМЕР_1 , відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Генеральний штаб Збройних Сил України (далі також – Генштаб, третя особа) про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у незабезпечені виконання пункту 46 розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 05.08.2025 №235 щодо переміщення головного сержанта - командира відділення ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 ; зобов`язання відповідача забезпечити виконання пункту 46 розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 05.08.2025 №235 щодо переміщення головного сержанта - командира відділення ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 .
25.02.2026 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки з боку військової частини НОМЕР_1 права позивача не порушувались. Зокрема зазначає, що у зв`язку з реорганізацією військових частин, представникові позивача надано відповідь, що відповідно до пункту 46 вказаного розпорядження ОСОБА_1 переміщено не з військової частини НОМЕР_1 , а з Військової частини НОМЕР_3 , яка на момент видання розпорядження вже була розформована. Військовою частиною НОМЕР_1 неодноразово вживалися заходи з метою скасування вищевказаного пункту розпорядження відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту щодо вдосконалення механізму переміщення військовослужбовців Збройних Сил України за їх ініціативою, затвердженого постановою КМУ від 12.11.2024 №1291, що забороняє переміщення військовослужбовців, які служать у військовій частині менше 6 місяців.
26.03.2026 представником позивача подані додаткові пояснення, в яких звертає увагу, що рапорт позивача про переміщення до ВЧ НОМЕР_2 , відповідно до розпорядження Генерального штабу ЗСУ від 05.08.2025 (п. 46), на момент розгляду цієї справи не розглянутий, позивачеві не надано відповіді по суті порушених у ньому питань, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо належного розгляду рапорту позивача.
Відповідачем подано суду заперечення на відповідь на відзив, в якому наполягає на своїй позиції, викладеної у відзиві. 
Ухвалою суду від 07.04.2026 залучено в якості третьої особи на стороні відповідача - Генеральний штаб Збройних Сил України та витребувано у Генерального штабу Збройних Сил України копії розпорядження від 05.08.2025 №235 та пояснення щодо порядку виконання оскаржуваного розпорядження із зазначенням нормативно-правових актів, які регулюють механізм реалізацію таких розпоряджень.
Третьою особою подані письмові пояснення, в яких зазначено, що пункт 46 розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України про переміщення військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу від 05.08.2025 № 235 про призначення сержанта ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 був скасований як нереалізований, розпорядженням (п. 2) начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 10.04.2025 № 109, тому вважає, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.07.2025 № 147 «Про завершення переведення військової частини НОМЕР_1 на інший штат», відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 № Д-321/65/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України», директиви командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 22.05.2025 № Д-22/дск, наказу начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.05.2025 № 56/дск/нод, проведено переформування військової частини НОМЕР_1 , що утримується за штатом № 57/630-01, військової частини НОМЕР_3 , що утримується за штатом № 57/741-01, військової частини НОМЕР_4 , що утримується за штатом 57/742-01, військової частини НОМЕР_5 , що утримується за штатом № 57/743-01, військової частини НОМЕР_6 , що утримується за штатом № 57/744-01, військової частини НОМЕР_7 , що утримується за штатом № 57/745-01, військової частини НОМЕР_8 , що утримується за штатом № 57/779-01, у військову частину НОМЕР_1 . З огляду на витяг із наказу № 147, з 13.07.2025 введено в дію штат № 58/179-01; військову частину НОМЕР_1 та підпорядковані військові частини НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_7 , та НОМЕР_8 переведено з діючих штатів на штат військової частини НОМЕР_1 № 58/179-01 з 27.07.2025.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 27.07.2025, що підтверджується записом у військовому квітку серії НОМЕР_9 , копія якого міститься в матеріалах справи.
Третя особа у письмових поясненнях зазначає, що з огляду на наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27.07.2025 № 53-РС (наявний у відповідача), сержант ОСОБА_1 вважався таким, що справи та посаду головного сержанта - командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 - прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, про що свідчить рапорт сержанта ОСОБА_1 (вх. № 1510/31/110 від 27.07.2025). Даний факт позивачем не заперечується.
Позивач у свою чергу у позові посилається на те, що відповідно до Рекомендаційного листа від 21.07.2025 №2486/7406, військова частина НОМЕР_2 просила ухвалити позитивне рішення про призначення та направлення позивача до ВЧ НОМЕР_2 .
05.08.2025 Генеральним штабом Збройних Сил України видано розпорядження № 235, у пункті 46 якого вказано, що відповідно до пункту 11 Порядку реалізації експериментального проекту щодо вдосконалення механізму переміщення військовослужбовців Збройних Сил України за їх ініціативою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.11 2024 № 1291 (зі змінами), перемістити сержанта ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 .
У зв`язку з невиконанням вказаного наказу, 28.08.2025 позивач подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому на виконання розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 05.08.2025 №235 просив надати відповідним службам розпорядження щодо здачі його посади та оформлення необхідних документів відповідно до встановленого порядку.
10.04.2026 командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до Начальника Кадрового центру Збройних Сил України із клопотанням (вих. № 1510/03/5188), в якому просив скасувати як нереалізований пункт 46 розпорядження про переміщення військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу від 05.08.2025 № 235, у зв`язку з реалізацією директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22. 05. 2025 № Д-321/65/дск, директиви командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил У країни від 22.05. 2025 №Д-22/ДСК, наказу начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.05.2025 № 56/ДСК/нод, щодо переформування військових частин територіальної оборони у батальйони територіальної оборони, та у зв`язку з прийняттям сержантом ОСОБА_1 справ та посади головного сержанта-командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_10 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 27.07.2025.
10.04.2026 Генеральним штабом Збройних Сил України видано розпорядження № 109, яким скасовано пункт 46 розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.08.2025 №235, про переміщення ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 , як нереалізований.
Предметом спору є протиправна бездіяльність відповідача, що полягає у незабезпечені виконання пункту 46 розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 05.08.2025 №235 щодо переміщення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Так, порядок проходження військової служби в Збройних Силах України врегульовано Статутами Збройних Сил України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 (далі - Порядок № 531).
Частина перша статті 1 Закону № 2232-ХІІ зазначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.
У відповідності до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (Указ затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався на підставі Указів Президента України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до частини тринадцятої статті 6 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Абзацами 1, 2 пункту 12 Положення № 1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Отже, право видавати накази є проявом принципу єдиноначальності у Збройних Силах України.
У відповідності до абзацу першого пункту 1 Указу Президента України від 27.03.2020 № 123/2020 «Питання Головнокомандувача Збройних Сил України», визначено, що Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.
Згідно із абзацом шостим статті 8 Закону України «Про Збройні Сили України», Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює через Генеральний штаб Збройних Сил України безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.
Статтею 3 Закону України «Про збройні Сили України», визначено загальну структуру Збройних Сил України.
Збройні Сили України мають таку загальну структуру:
Генеральний штаб Збройних Сил України;
Командування об`єднаних сил Збройних Сил України;
види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили;
окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили безпілотних систем, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили.
органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
У відповідності до вимог абзацу четвертого пункту 110 Положення № 1153/2008 переміщення військовослужбовців між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України, а у період дії воєнного стану таке переміщення може здійснюватися наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно абзацу першого пункту 1 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 30 січня 2019 року № 23/2019, Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб) є головним органом військового управління.
У свою чергу суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2024 № 1291 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо вдосконалення механізму переміщення військовослужбовців Збройних Сил за їх ініціативою (далі - Порядок).
Цей Порядок визначає процедуру реалізації експериментального проекту щодо вдосконалення механізму переміщення військовослужбовців між військовими частинами Збройних Сил за їх ініціативою.
У переміщенні військовослужбовця відмовляється за наявності однієї з таких підстав:
1) військовослужбовець не належить до жодної з категорій, що визначена пунктом 5 цього Порядку;
2) військовослужбовець проходить військову службу у військовій частині менше шести місяців або менше одного року з моменту його попереднього переміщення за власною ініціативою (крім військовослужбовців, які переміщуються на підставі підпункту 4 пункту 5 цього Порядку, та військовослужбовців, які під час дії воєнного стану вперше самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби або дезертирували, за умови підтвердження наміру повернутися для продовження проходження військової служби або військова служба яких продовжена після їх добровільного прибуття до визначених військових частин);
3) до рапорту не додані документи, передбачені пунктом 6 цього Порядку.
Будь-які інші підстави для відмови у переміщенні військовослужбовця заборонені (пункт 9 Порядку № 1291).
У разі виявлення невідповідності підстав, визначених пунктом 9 цього Порядку, для прийняття рішень на переміщення військовослужбовця чи невідповідності у підтвердних документах, наданих Кадровим центром Збройних Сил (далі - необгрунтована відповідь), або несвоєчасного прийняття (або неприйняття) відповідних рішень структурний підрозділ Міноборони, відповідальний за захист прав військовослужбовців, протягом 24 годин з дати надходження необґрунтованої відповіді або повідомлення про випадки несвоєчасного прийняття (або неприйняття) відповідних рішень розміщує повідомлення про це на Порталі “Армія+” ( пункт 13 Порядку).
На Порталі “Армія+” розміщуються такі відомості про перевірку протягом 24 годин з часу:
початку перевірки - повідомлення про початок перевірки;
надходження відповідей з Кадрового центру Збройних Сил - повідомлення про відсутність порушень за результатами перевірки або повідомлення про отримання необґрунтованої відповіді чи про несвоєчасне прийняття або неприйняття відповідних рішень ( пункт 14 Порядку).
Протягом 24 годин з часу розміщення на Порталі “Армія+” повідомлення про необґрунтовану відповідь чи несвоєчасне прийняття або неприйняття відповідних рішень Кадровий центр Збройних Сил забезпечує повторний розгляд рапорту військовослужбовця про переміщення та згідно з висновками перевірки і на підставі положень цього Порядку приймає рішення в порядку, визначеному пунктами 8 і 10 цього Порядку ( пункт 15 Порядку).
У разі виявлення необґрунтованої відповіді чи несвоєчасного прийняття (або неприйняття) відповідних рішень відповідальні особи несуть відповідальність згідно із законодавством ( пункт 16 Порядку).
Як вже встановив суд, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 27.07.2025, розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 05.08.2025 № 235 (пункт 46) сержанта ОСОБА_1 переміщено з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 .
При цьому форма вказаного розпорядження відповідно до пункту 11 Порядку реалізації експериментального проекту щодо вдосконалення механізму переміщення військовослужбовців Збройних Сил України за їх ініціативою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2024 року № 1291 (зі змінами) затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 19.12.2024 № 384.
Розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України № 109 від 10.04.2026, пункт 46 розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 05.08.2025 №235 про переміщення позивача з військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 скасовано як нереалізований.
Суд зазначає, що у даному випадку при прийнятті розпорядження № 109 від 10.04.2026 Генеральним штабом Збройних Сил України не доведено дотримання положень пункту 13-16 Порядку, а також вказаний наказ не містить правових підстав для його скасування.
Проте, зважаючи, що у рамках розгляду даної справи предметом спору не є визнання протиправним та скасування розпорядження № 109 від 10.04.2026, та Генеральний штаб Збройних Сил України не є відповідачем у справі, і ці обставини виникли після відкриття провадження у с праві, то суд вважає, що не вправі надавати правову оцінку останньому, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Щодо доводів позивача про те, що відповідачем по суті не розглянутий рапорт позивача від 28.08.2025 про переміщення у військову частину НОМЕР_2 , то суд зазначає таке.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України визначено в Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 (далі - Порядок № 531).
У пункті 2 розділу І Порядку № 531 зазначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах.
Системний аналіз вказаних норм дає можливість суду дійти висновку про те, що під час особливого періоду - воєнного стану, подання військовослужбовцем відповідного рапорту не може бути підставою для не розгляду такого в розумний строк.
Як вже встановив суд, позивач 28.08.2025 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив надати відповідним службам вказівок щодо здачі його посади та оформлення необхідних документів відповідно до встановленого порядку.
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 № 40 (далі - Інструкція № 40) рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Згідно з приписами пункту 3.1 Інструкції № 40 документообіг у військовій частині (установі), їх підрозділах це проходження документів із моменту їх створення або одержання до завершення виконання або відправлення. Документи незалежно від способу фіксації та відтворення інформації проходять і опрацьовуються на єдиних організаційних та правових засадах організації документообігу.
У підпункті 3.9.1 Інструкції № 40 зазначено, що реєстрація документів в електронній та паперовій формах (далі - документи) усіх категорій полягає у створенні запису облікових даних про документ та оформленні РМК в електронній формі у СЕДО із зазначенням обов`язкових реквізитів, за допомогою яких фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у РМК необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, моніторингу стану виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.
В пункті 6 розділу ІІІ Порядку № 531 вказано, що усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
В розділі ІІІ Порядку № 531 зазначено, що командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку (п.2). Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою (п.3).
Відповідно до пункту 8 Порядку № 531, початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства. Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу. У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Положеннями підпункту 1 пункту 9 Порядку № 531 передбачено, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.
Повертаючись до обставин у цій справі суд зазначає, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів розгляду рапорту позивача від 28.08.2025 уповноваженою на прийняття відповідного рішення.
Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача від 28.08.2025.
Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У даному випадку відповідачем не розглянуто рапорт позивача від 28.08.2025, а отже вказаному рапорту не надавалась оцінка командуванням ВЧ НОМЕР_1 . 
За викладених обставин, позовні вимоги позивача належить задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту позивача від 28.08.2025 та зобов`язання відповідача розглянути по суті в установленому порядку та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту позивача від 28.08.2025, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно із частиною першою статті 90 КАС України , суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2025.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті в установленому порядку та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.08.2025, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_12 .
Третя особа: Генеральний Штаб Збройних Сил України, проспект Повітряних сил,6, м. Київ, Солом`янський район, Київська область, 03049, код ЄДРПОУ 22991050. 
Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко