ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/2576/26 пров. № А/857/28049/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року про повернення позовної заяви у справі №500/2576/26 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІСОІЛ" про стягнення податкового боргу, 
ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду 24.04.2026 надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Тернопільській області до товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСОІЛ» у якій позивач просив суд ухвалити рішення про стягнення з рахунків у банках ТОВ «ВІСОІЛ» (код ЄДРПОУ: 41521356), що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить товариству кошти у розмірі податкового боргу по платежу акцизний податок у сумі - 11220,00 грн. Заборгованість по даному платежу виникла у зв`язку з несплатою грошового зобов`язання нарахованого згідно податкового повідомлення-рішення від 27.01.2026 №000/1509/0902 на суму 11220, 00 грн, винесеного на підставі акта перевірки від 02.01.2026 № 42/19-00-09-02/41521356, яким було встановлено факт не подання декларацій акцизного податку.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.04.2026 позовну заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області до товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСОІЛ» про стягнення податкового боргу повернуто позивачу. Суд в ухвалі послався на пункт 8 частини четвертої статті 169 КАС України згідно з яким позовна заява повертається позивачеві, якщо зокрема, позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Не погодившись з вказаною ухвалою Головне управління ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга мотивована тим, що строки, протягом яких контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення сум податкового боргу з платника податків, визначені статтею 102 ПК України, відповідно до положень якої податковий орган має право звернутися до суду з позовом про стягнення податкового боргу протягом 1095 днів з моменту виникнення податкового боргу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, правову оцінку досліджених судом доказів у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Проблемне питання у цій справі виникло щодо правозастосування пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України, який встановлює, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Тобто фактично зазначена норма встановлює процесуальне обмеження для суб`єкта владних повноважень: він не може подати до суду позов про стягнення боргу, який виник на підставі відповідного рішення суб`єкта владних повноважень раніше, ніж сплине строк на судове оскарження такого рішення, що визначений частиною другою статті 122 КАС України
Так, положеннями частини першої та другої статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю усталеної практики судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу, а саме:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, відмова у реєстрації податкових накладних; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України).
Питання щодо застосування судами пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом.
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19.06 2020 у справі № 520/12807/19, від 12.05.2022 у справі № 420/9673/20, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Вказана правова позиція була підтримана Верховним Судом у постановах від 21.08.2025 у справі №120/14874/24 та від 30.10.2025 у справі №120/14997/24.
Суд першої інстанції установив, що станом на день звернення до суду із цим позовом у позивача ще діяло обмеження на подання позовної заяви в частині стягнення податкового боргу по стягненню акцизного податку в сумі 11220, 00 грн, встановлене пунктом 8 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки спірний податковий борг виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.01.2026 №000/1509/0902 на суму 11220, 00 грн за яким не збіг визначений законом шестимісячний строк на його оскарження.
Так, право на пред`явлення заявленої у позові вимоги про стягнення податкового боргу, є закінчення шестимісячного строку для звернення відповідача до адміністративного суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 27.01.2026 №000/1509/0902.
Таким чином, зважаючи на приписи частини другої статті 122 КАС України станом на дату подання позову 24.04.2026, ще не закінчився шестимісячний строк для звернення відповідача до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (вищенаведеного податкового повідомлення-рішення).
Тобто, станом на дату звернення позивача з даною позовної заявою у відповідача не сплинув строк для оскарження податкового повідомлення рішення, на підставі якого заявлено вимогу про стягнення коштів.
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у цій справі позов щодо стягнення податкового боргу поданий до суду до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України, у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині ще не виникло, а тому зазначений позов був правомірно повернутий.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що доводи апеляційної скарги про неправильність зроблених судом першої інстанції висновків є безпідставними, адже апеляційна скарга не містить відомостей про обставини, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення судом норм процесуального права при ухваленні рішення, а тому колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області - залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	Р. М. Москаль 	
 	 	П. І. Сало