07.05.2026

ЄУН 389/4550/24
Провадження №1-кп/389/239/24

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Знам`янка, обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024121140000210 від 01.11.2024 року по обвинуваченню 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з вищою освітою, пенсіонера, перебуваючого в фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчинені кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
25.10.2024 близько 18.30 год ОСОБА_5 знаходився на територрії подвір`я за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала біля паркану вказаного домоволодіння, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи даний умисел, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , тримаючи у лівій руці предмет, схожий на дерев`яну палицю, умисно, протиправно наніс нею один удар в область правої ключиці ОСОБА_4 , спричинивши таким чином останній тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці правої ключиці, яке згідно висносвку судово-медичної експертизи №178 від 06.11.2024, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненному кримінальному правопорушенні не визнав, надавши наступні покази, що 25.10.2024 о 17.02. год. був дома, дивився телевізор, почувши на вулиці гамір, одягнувся та вийшов на вулицю, де побачив чоловіка з 22 будинку, який в грубій формі почав кричати, щоб не ходили повз його будинок. В цей час біля садку була ОСОБА_6 зі своїм сином, який махав руками на ногами імітуючи прийом боксування сам з собою. Вони були в нетверезому стані. Потім син ОСОБА_4 вийшов на вулиці до чоловіка з 22 будинку, де вони про щось радилися. Крім того, зазначив, що саме ОСОБА_4 схватила дерев`яну палицю та намагалася його вдарити, провокувала його та крачала «Ну вдар мене, вдар». ОСОБА_4 намагалася завдати йому удару дерев`яною палицею, проте гілки дерева вишні за якою він стояв, завадили їй в цьому.
Син ОСОБА_4 , наніс йому удар в плече. Запевняє, що ОСОБА_7 не бив, ніякого умислу на спричинення тілесних ушкоджень не мав, тому припускає, що коли син ОСОБА_4 розмахував руками та ногами, тому саме він міг завдати їй удар. 
Також зазначив, що попросив свою співмешканку викликати поліцію. Коли поліцейські приїхали, написав заяву, проте про подальший її розгляд йому не повідомлено. Свою вину повністю заперечує.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що з обвинуваченим є сусідами, а 25.10.2024 близько 19.00 год. почула крики з домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому і проживає останній зі своєю співмешканкою. Побачивши обвинуваченого у садку попросила останнього, щоб він заспокоїв свою дружину. Проте, обвинувачений не відповідаючи, вдарив її палицею в ділянку ключиці. Після цього удару вона відбігла від нього, бо той намагався вдарити її ще один раз, але не дістав. Крім того, доповнила, що під час цієї сварки, були присутні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , показала, що є сусідкою потерпілої, перебуває з нею в дружніх відносинах. ОСОБА_11 25.10.2024 була вдома, почула сильний гавкіт її собак, тому і вийшла на вулицю. Крики лунали з боку подвір"я ОСОБА_4 . Підійшовши ближче, побачила що співмешканка обвинуваченого перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння висловлювалась на адресу ОСОБА_4 нецензурною лайкою. Остання звернулася до ОСОБА_12 з проханням заспокойти свою дружину. Проте,останній нічого не пояснюючи відразу наніс удар ОСОБА_4 палкою в ділянку шиї, від якого ОСОБА_13 закричала. Крім того, зазначила, від такого удару почула хрусткіт, тому і сказала щоб ОСОБА_14 викликала поліцію, бо нормальної розмови тут не вийде.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що є співмешканкою обвинуваченого - ОСОБА_12 . Між ними і ОСОБА_4 , виник конфлікт через собаку останньої, яка кожного дня, особливо після 17.00 виє та гавкає, як наслідок робили зауваження. 25.10.2025 біля 17.00 год. дуже гучно вила та гавкала собака, належна ОСОБА_4 . Не витримавши, відкрила своє вікно та стала стукати по підвіконню та кричати щоб ОСОБА_4 щось зробила, щоб припинити це. Після цього вибіг син ОСОБА_4 , почав стукати їм у вікно. Її співмешканець ОСОБА_16 вийшов на двір у садок. Також зазначила, що син ОСОБА_4 був у неадекватному стані, махав руками та ногами та хотів бити її В" ОСОБА_17 потім прибіг чоловік ОСОБА_10 , якої там взагалі не було і вона нічого не могла бачити. Всі перебували за їх будинком і били у паркан. ОСОБА_5 взагалі нікого не бив, весь час перебував у садку свого двору. Навпаки ОСОБА_4 палицею намагалая вдарити її ОСОБА_12 , але зачепила лише окуляри, які впали і розбилися. Після чого ОСОБА_5 сказав їй викликати поліцію, але не встигла, бо працівники поліцію і так прибули, оскільки її викликала ОСОБА_4 . Коли приїхала поліція син ОСОБА_4 взагалі втік. Тілесні ушкодження їй міг завдати її же син, який був в неадекватному стані, не розуміючи, що відбувається навкруги.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:
- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому викладено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що 25.10.2024 року ОСОБА_5 перебуваючи на території подвір`я за адресою АДРЕСА_2 , де між останнім та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_12 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.125 КК України (а.с.48);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, з якого вбачається, що ОСОБА_4 звернулась з заявою до відділу поліції, про те, що 25.10.2024 близько 19.00 години біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 друга, чоловік на ім`я ОСОБА_18 , котрий мешкає за адресою АДРЕСА_2 , наніс тілесні ушкодження в ділянку ключиці ОСОБА_4 (а.с.49);
-висновком експерта №178 від 06.11.2024, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 має місце тілесне ушкодження у вигляді: синця в ділянці правої ключиці. Тілесне ушкодження, що має місце на тілі ОСОБА_4 утворилось від 1-ї травматичної дії тупого предмету, індивідуальні властивості якого в ушкодженні не відобразилися та могли утворитися в строк вказаний в постанові, відноситься до легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджено наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. В момент отримання тілесного ушкодження потерпіла могла знаходитись в самому різному положенні по відношенню до нападаючого. Судово-медичних даних які б вказували на утворення тілесного ушкодження при падінні з положення стоячи на площину чи виступаючі предмети немає (а.с.61-62);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2024, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_4 , під час якого остання детально розповіла та показала про те, як саме ОСОБА_19 їй наносив удар палкою (а.с.67-70);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2024, проведеного за участю свідка ОСОБА_10 , під час якого остання детально розповіла, як саме ОСОБА_5 наносив удар палкою ОСОБА_4 (а.с.77-80);
- висновком експерта №189 від 21.11.2024, в якому йдеться про те, що механізм утворення тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_4 не протирічать механізму їх утворення при обставинах, на які потерпіла ОСОБА_4 , свідок ОСОБА_10 вказують в протоколах проведення слідчих експериментів, проведених за їх участю від 18.11.2024 року (а.с.84-85);
- протоколом огляду місця події від 10.12.2024 відкритої ділянки місцевості, а саме АДРЕСА_2 , яким зафіксовано зі слів потерпілої де перебував ОСОБА_5 під час спричинення їй тілесних ушкоджень та фотозображенням до нього (а.с.86-87);
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною, а його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно з ч.1 ст.65 КК України, а також роз`ясненнями викладеними у п. п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вищенаведених норм права, суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пенсіонер, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, неповнолітніх осіб на утриманні не має.
Відповідно до вимог ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального проступку стосовно особи похилого віку.
Враховуючи вказані обставини у їх сукупності, визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, думку потерпілого, суд вважає необхідним призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України, саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.
Витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Знам`янського 
міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1