Справа № 569/27887/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року 

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі – Ковальчук О.Б., 
за участю представника позивача – адвоката Сечка С.В.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 76 295 грн. 71 коп. та понесені судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.12.2024 року о 18 год. 47 хв. у м. Вінниця по вул. Соборна, 91 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Торгове об`єднання «Прометей Агро». Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На момент ДТП між позивачем та ТОВ «Торгове об`єднання «Прометей Агро» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-1601-24-00002 від 08.04.2024 року, згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 .
Постановою вінницького міського суду вінницької області від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення № 127/3056/25. Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Страхувальник звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 18.12.2024 року.
Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок ДТП було визнано страховим випадком. 
Позивач відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 176 825,89 грн.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 224636983.
ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до страхової компанії відповідача із заявою № 53296 від 30.01.2025 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 224636983, за яким страхова компанія відповідача здійснила часткову виплату в розмірі 100 530 грн. 18 коп. Різниця між фактичними витратами позивача та отриманим відшкодуванням становить 76 295,71 грн.
Посилаючись на положення статей 993, 1194 ЦК України, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, у межах виплаченого відшкодування, та просить стягнути з відповідача зазначену різницю у розмірі 76 295,71 грн.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2026 року по даній цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
12.02.2026 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що він визнає факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.12.2024 у м. Вінниці за його участю, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб потерпілого. Разом з тим зазначає, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яка здійснила страхову виплату у розмірі 100 530,18 грн. Вказує, що страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду в межах страхової суми 160 000 грн., а тому позивач мав право звернутися з вимогою саме до страхової компанії щодо доплати страхового відшкодування. На його думку, його обов`язок щодо відшкодування шкоди виникає лише у частині, що перевищує ліміт відповідальності страховика, а саме – 16 825,89 грн. Оскільки позивач не довів звернення до страховика відповідача з вимогою про виплату в межах страхової суми та не підтвердив відмову у такій виплаті, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та передчасними і просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
23.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив, в якій заперечує доводи відповідача щодо передчасності позову та зазначає, що ним було реалізовано право на звернення до страховика відповідача, який здійснив страхову виплату у розмірі, визначеному з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу потерпілого. Вказує, що виплата страховика відповідача не покриває фактичного розміру завданої шкоди, оскільки останній обґрунтовано застосував коефіцієнт зносу відповідно до вимог законодавства та Методики оцінки транспортних засобів. У зв`язку з цим позивач вважає, що різниця між фактичними витратами на відновлювальний ремонт та виплаченою страховою сумою підлягає стягненню безпосередньо з відповідача як винної особи на підставі статті 1194 ЦК України. Також позивач зазначає, що обов`язок відповідача не обмежується страховою сумою за договором обов`язкового страхування, оскільки деліктне зобов`язання з відшкодування шкоди зберігається до повного її відшкодування. З огляду на викладене, позивач просить суд відхилити заперечення відповідача та задовольнити позов у повному обсязі.
03.03.2026 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що позивач фактично зводить свою позицію до покладення на винну особу обов`язку відшкодувати різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю ремонту. Водночас відповідач наполягає, що страховик його цивільно-правової відповідальності зобов`язаний відшкодувати шкоду в межах страхової суми 160 000 грн., а тому право вимоги позивача в цій частині має бути реалізовано саме до страхової компанії. На думку відповідача, його обов`язок обмежується лише різницею між фактичним розміром шкоди та максимальною страховою сумою, яка становить 16 825,89 грн. Крім того, відповідач зазначає, що позивач не довів звернення до страховика з вимогою про доплату в межах страхової суми та не підтвердив відмову у такій виплаті, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги передчасними.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2026 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача – адвокат Сечко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просить їх задоволити.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та в запереченнях на відповідь на відзив, просить в їх задоволенні відмовити. 
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 17.12.2024 року о 18 год. 47 хв. у м. Вінниця по вул. Соборна, 91, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля «Audi» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ТОВ "ТОРГОВЕ ОБ`ЄДНАННЯ "ПРОМЕТЕЙ АГРО". 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» та ТОВ " ТОРГОВЕ ОБ`ЄДНАННЯ "ПРОМЕТЕЙ АГРО", було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-1601-24-00002 від 08.04.2024 року, згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення № 127/3056/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок на користь держави.
Згідно з платіжним дорученням № 56231 від 29.01.2025 року позивач для ТОВ "ТОРГОВЕ ОБ`ЄДНАННЯ "ПРОМЕТЕЙ АГРО" здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 176 825,89 грн.
Також судом встановлено, що на дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_4 , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом № 224636983 від 08.11.2024 року. Дата та час початку строку дії договору — з 00:00 год. 16.11.2024 року. Дата закінчення строку дії договору — до 23:59 год. 15.11.2025 року включно.
За укладеним договором страхування з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (поліс № 224636983 від 08.11.2024 року) за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб, на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих максимальна сума страхового відшкодування становить 160 000,00 грн.
Після настання страхового випадку Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулося до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою № 53296 від 30.01.2025 року про виплату страхового відшкодування за полісом № 224636983, за яким остання здійснила виплату в розмірі 100 530,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.02.2025 року.
Вважаючи, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту № 29-1601-24-00002, та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом № 224636983, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Частина 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Водночас, відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом чи іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.ст. 3, 6 даного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Страхова сума — це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Пункт 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну третьої особи.
Статті 28 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначають, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, — це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання дорожнього руху; пошкодженням чи фізичним знищенням іншого майна потерпілого; проведенням робіт, необхідних для рятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону такого транспортного засобу; евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, завданих навмисно з метою порятунку потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував ним у момент ДТП, або до місця здійснення ремонту на території України.
У разі необхідності, з поважних причин, поміщення транспортного засобу на стоянку до розміру шкоди додаються також витрати на його евакуацію до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відносини у сфері страхування, визначає загальні правові засади здійснення діяльності із страхування, надання посередницьких послуг і спрямований на посилення захисту прав та законних інтересів клієнтів, у тому числі споживачів, шляхом встановлення вимог до системи управління, платоспроможності страховиків, філій страховиків-нерезидентів на території України та розкриття ними інформації, встановлює вимоги до порядку укладання, обслуговування та виконання договорів страхування та перестрахування, врегульовує питання інформаційного забезпечення договорів страхування та перестрахування і дій, що передують їх укладанню, а також державне регулювання та нагляд у сфері страхування регулює Закон України «Про страхування».
Так, відповідно до п.п. 54, 59, 69 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова сума — це грошова сума, у межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку; страховий випадок — подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договором або законом; страхування — це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхових премій та інших доходів страховика.
Пункт 1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування» передбачає обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, передбачений договором або законом.
Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, у межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Предметом спірних правовідносини є стягнення з відповідача різниці між сплаченою страховиком потерпілій особі страховою виплатою та отриманим цим страховиком страховим відшкодуванням.
Як вже зазначалося вище по тексту судового рішення, ПАТ «СК «УСГ» сплатило потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 176 825,89 грн., водночас ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ПАТ «СК «УСГ» 100 530,18 грн.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик ПрАТ СК «ПЗУ Україна», уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (поліс № 224636983 від 08.11.2024 року), зобов`язаний у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, у межах страхової суми 160 000 грн.
Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до ПАТ «СК «УСГ» перейшло право вимоги у межах фактичних витрат у сумі 176 825,89 грн., яке воно має до ПрАТ СК «ПЗУ Україна».
Як наслідок, згідно зі ст. 1194 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням лише у разі недостатності страхової виплати. У даному випадку така різниця становить 16 825,89 грн. (176 825,89 грн. – 160 000,00 грн.).
ПАТ «СК «УСГ», сплативши страхове відшкодування за договором добровільного страхування «КАСКО», у порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право звернутися з позовом до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яке є страховиком цивільно-правової відповідальності, у межах страхової суми 160 000 грн.
Проте не надало суду доказів звернення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з вимогою про доплату страхового відшкодування в межах страхової суми 160 000 грн., а також доказів відмови ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у здійсненні такої виплати.
Суд констатує, і те, що ПАТ «СК «УСГ» звертаючись із вимогою про стягнення з Відповідача, сплаченого страхового відшкодування в розмірі 76 295,71 грн. на обґрунтування суми, заявленої до стягнення, послалося на ремонтну калькуляцію № 0000001954 від 30.12.2024 року, рахунок-фактуру № N-00001686 від 25.12.2024 року та розрахунок суми страхового відшкодування від 30.01.2025 року, згідно з яких розмір страхового відшкодування становить 17 6 825,89 грн. Водночас згідно з висновками, викладеними у пункті 4.36 постанови Верховного Суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Натомість, Позивачем не надано доказів проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу, а також доказів проведення розрахунків за виконання зазначених робіт, як і висновку судової автотоварознавчої експертизи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Аналогічні положення містяться у ч. 5. ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Як зазначається у ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Звертаючись до суду, Позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, надав докази, що підтверджують вказані обставини.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нимпроцесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 року, справа № 755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.
За встановлених обставин вимоги ПАТ «СК «УСГ» до ОСОБА_1 є необґрунтованими та передчасними.
Відтак, суд вважає недоведеними твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 76 295,71 грн.
Таким чином, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в сумі 76 295,71 грн. слід відмовити.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У частинах 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено у повному обсязі, а тому витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 979, 993, 1166, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 12-13, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «УСГ» (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, код ЄДРПОУ 30859524).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 10.06.2015 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Рівненського
міського суду О.Я. Тимощук