ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/737/26	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді С.В. Іванчук
І.Ю. Панова,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,
розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро" б/н від 06.04.2026 року (вх.№01-05/1050/26 від 07.04.2026 року)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2026 року (суддя О.З.Долінська)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтранс" про забезпечення позову 
у справі № 914/737/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтранс" (надалі ТзОВ "Інкомтранс")
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро" (надалі ТзОВ "Тартаків-Агро")
про стягнення заборгованості в розмірі 1142132,47 грн,
за участю:
від позивача: Вощепинець А.І. – адвокат (ордер серії ВС №1466052 від 21.05.2026 року);
від відповідача: Попадинець М.І. – адвокат (ордер серії ВС №1466107 від 22.05.2026 року),
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
11.03.2026 року ТзОВ "Інкомтранс" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Тартаків-Агро" про стягнення заборгованості в розмірі 1142132,47 грн., в тому числі 868 325,00 грн – сума неповернутої фінансової допомоги, 63 161,85 грн – 3% річних, 210 645,62 грн – сума інфляційного донарахування.
Короткий зміст заяви про забезпечення позову
25.03.2026 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою (вх.№1369/26 від 25.03.2026 року) про забезпечення позову, в якій просив постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача на банківських рахунках, рухоме та нерухоме майно відповідача, зокрема:
- кошти на рахунках відповідача в межах суми позовних вимог - 1142132,47 грн;
- рухоме майно відповідача, зокрема всі транспортні засоби та сільськогосподарську техніку;
- Будівлю телятника загальною площею 1037,8 м.кв. за адресою Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380727546248, номер запису про право власності 42403700, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260680589 від 09.06.2021 року;
- Будівлю корівника загальною площею 1067 м.кв. за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380550846248, номер запису про право власності 42400089, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260649485 від 09.06.2021 року;
- Будівлю корівника загальною площею 921,7 м.кв. за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380660746248 номер запису про право власності 42402296, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260668665 від 09.06.2021 року;
- Будівлю зерноскладу загальною площею 356,3 м.кв. за адресою Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380623646248, номер запису про право власності 42401537, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260662134 від 09.06.2021 року;
- Будівлю навісу загальною площею 783,3 м.кв. за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380697146248, номер запису про право власності 42403037, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260674812 від 09.06.2021 року.
Заява обґрунтована тим, що основним напрямком діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Тартаків-Агро» було розведення овець та інші напрямки сільськогосподарської діяльності. Стверджує, що відповідач активно відчужує майно, зменшує активи та нарощує збитки. Заявник вказує, що джерела повернення позичених коштів у відповідача зменшуються, та стверджує, що не вжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду у випадку задоволення позову. У заяві зазначено про те, що можливість відповідача здійснити відчуження майна та коштів є очевидною.
В уточненнях до заяви про забезпечення позову (вх.№ 8809/26 від27.03.2026 року) позивач зазначив про наявність судових справ за участю ТзОВ "Тартаків-Агро".
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Господарського суду Львівської області від 27.03.2026 року у справі №914/737/26 частково задоволено заяву ТзОВ "Інкомтранс" про забезпечення позову (пункт 1). Накладено арешт на грошові кошти, що належать та містяться на відкритих рахунках ТзОВ "Тартаків-Агро" у банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми (позовних вимог) у розмірі 1142132,47 грн (пункт 2). Накладено арешт на рухоме майно, зокрема всі транспортні засоби та сільськогосподарську техніку та нерухоме майно ТзОВ "Тартаків-Агро", про яке у відповідних реєстрах, а саме у: Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, міститься інформація (запис) про власність ТзОВ "Тартаків-Агро", у межах різниці між сумою (позовних вимог) у розмірі 1142132,47 грн та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності, зокрема: (1) Будівлю телятника загальною площею 1037, 8 м.кв. за адресою Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43І, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380727546248, номер запису про право власності 42403700, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260680589 від 09.06.2021; (2) Будівлю корівника загальною площею 1067 м.кв. за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380550846248, номер запису про право власності 42400089, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260649485 від 09.06.2021; (3) Будівлю корівника загальною площею 921,7 м.кв. за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43Е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380660746248 номер запису про право власності 42402296, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260668665 від 09.06.2021; (4) Будівлю зерноскладу загальною площею 356,3 м.кв. за адресою Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380623646248, номер запису про право власності 42401537, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260662134 від 09.06.2021; (5) Будівлю навісу загальною площею 783,3 м.кв. за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Копитів, вулиця Шевченка, 43В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2380697146248, номер запису про право власності 42403037, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 260674812 від 09.06.2021 (пункт 3). У задоволенні решти вимог заяви ТзОВ "Інкомтранс" про забезпечення позову відмовлено (пункт 4).
Ухвала суду мотивована тим, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у межах суми позову 1142132,47 грн та накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача у межах різниці між сумою позовних вимог у розмірі 1142132,47 грн та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності, є адекватними та обґрунтованими заходами забезпечення позову, які відповідають меті їх застосування та перебувають у безпосередньому зв`язку з предметом позову, а також є співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки тимчасово унеможливлять розпорядження грошовими коштами та майном, на яке буде накладено арешт, водночас спрямовані на запобігання ймовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін до вирішення справи по суті.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2026 року у справі №914/737/26 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Зокрема зазначає, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено жодних обставин на підтвердження вчинення ТзОВ «Тартаків-Агро» конкретних дій, спрямованих на відчуження та/або передачу у користування іншим особам належного йому майна. Вказує на те, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчиняються будь-які дії, спрямовані на зменшення грошових коштів, наявних у нього на рахунках, перерахування грошових коштів на інші рахунки, закриття рахунків чи продаж належного відповідачеві нерухомого майна. Апелянт заявляє, що сам по собі факт наявності судових спорів не може свідчити про недобросовісність сторони або її намір ухилятися від виконання судового рішення. За доводами скаржника, саме по собі припущення щодо потенційної можливості відповідача розпоряджатися коштами та майном та потенційної можливості ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову не є підставою вважати, що існують такі ризики. Відповідач зазначає, що позивачем не доведено належними засобами доказування необхідність застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти та майно, співмірність його застосування з предметом позовних вимог, зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін. Зокрема вказує, що джерела повернення позичених коштів у відповідача зменшуються, невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду щодо стягнення коштів з відповідача, у випадку прийняття такого судом.
Розгляд клопотання
21.05.2026 року позивач подав через систему «Електронний суд» клопотання (вх.№01-04/4292/26 від 21.05.2026 року), в якому просить долучити до матеріалів справи копію наданої приватним виконавцем відповіді АТ АКБ «Львів» вих.№922БТ/І-1910 від 29.04.2026 року на запит приватного виконавця про залишки арештованих коштів на рахунках ТзОВ "Тартаків-Агро".
У судовому засіданні представник позивача підтримав подане клопотання.
Порадившись, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання про долучення доказу з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".
Отже, при поданні учасниками справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, учасники справи повинні обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Колегія суддів зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України. Водночас допущення такої можливості судом апеляційної інстанції мало б наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
У поданому клопотанні позивач не довів неможливості подання доказу до суду першої інстанції та винятковість випадку у даній справі, що могло б слугувати підставою для долучення такого доказу на стадії апеляційного перегляду.
З урахуванням вказаного колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання позивача про долучення доказу.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
За приписами частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача.
Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Відповідно до усталеної судової практики Верховного суду при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Верховний Суд неодноразово висловлював у своїх постановах правову позицію про те, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У вирішенні питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору. Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.
Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 1142132,47 грн, з яких 868 325,00 грн – сума неповернутої фінансової допомоги, 63 161,85 грн – 3% річних, 210 645,62 грн – сума інфляційного донарахування.
В ухвалі, яка оскаржується, суд першої інстанції виснував про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Апеляційний господарський погоджується із накладенням арешту на грошові кошти, що належать та містяться на відкритих рахунках ТзОВ "Тартаків-Агро" у банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позовних вимог у розмірі 1142132,47 грн (пункт 2 оскаржуваної ухвали), оскільки таке забезпечення позову відповідає предмету позовних вимог, є адекватним та співмірним, а також не є обтяжливим для відповідача, оскільки не позбавляє права власності на зазначені грошові кошти, а лише обмежує можливість розпоряджатися такими коштами під час розгляду даного спору.
Щодо пункту 3 резолютивної частини оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду необхідно звернути увагу на таке.
В заяві про забезпечення позову позивачем зазначено, що основним напрямком діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Тартаків-Агро» є розведення овець та інші напрямки сільськогосподарської діяльності.
Отже, з урахуванням вищевказаних норм процесуального закону та враховуючи вищеописані критерії, суд при вирішення питання про забезпечення позову повинен враховувати діяльність відповідача та те, як можуть вплинути вжиті заходи на господарську діяльність відповідача та його нормальне функціонування. Заходи забезпечення позиву повинні вживатися виключно в межах заявлених вимог та не повинні бути надмірним тягарем для відповідача.
Вжиття заходів забезпечення позову, які можуть негативно відобразитись на господарській діяльності відповідача не відповідає меті та сутності інституту забезпечення позову, оскільки такі заходи вживаються лише з метою ефективного виконання судового рішення у разі задоволення позову.
У заяві про забезпечення позову та резолютивній частині оскаржуваної ухвали не зазначено ідентифікуючих ознак рухомого майна, на яке необхідно накласти арешт.
Відсутність таких ідентифікуючих ознак дозволяє при примусовому виконанні ухвали арештувати все рухоме майно відповідача, у тому числі й сільськогосподарську техніку, основне призначення якої – це використання у виробничих цілях. Таке накладення арешту може унеможливити нормальне функціонування та заблокувати господарську діяльність відповідача.
Накладаючи арешт на нерухоме майно відповідача - будівлю телятника, будівлі двох корівників, будівлі зерноскладу та навісу, суд першої інстанції не з`ясував, чи використовується відповідне майно в господарській діяльності відповідача, оскільки накладення арешту на всі, без винятку, об`єкти нерухомого майна відповідача може призвести до блокування господарської діяльності, а відтак становитиме надмірний тягар для відповідача. 
З урахуванням заявлених у цій справі позовних вимог та враховуючи обґрунтування заяви про забезпечення позову, належними заходами забезпечення позову у цій справі є накладення арешту на нерухоме майно відповідача, із застереженням: «крім майна, яке задіяне в процесі господарської діяльності відповідача».
Такі заходи забезпечення позову, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідатимуть нормам процесуального закону та критеріям адекватності, обґрунтованості і співмірності. 
Відтак, оскаржувану ухвалу в пункті 3 потрібно змінити та викласти в наступній редакції: "Накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро", про яке у відповідних реєстрах, а саме у: Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься інформація (запис) про власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро", у межах різниці між сумою (позовних вимог) у розмірі 1142132,47 грн та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності, крім майна, яке задіяне в процесі господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро"."
В решті ухвала місцевого господарського суду є правомірною, законною, постановленою у відповідності до норм процесуального закону та підлягає залишенню без змін.
Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду у цій справі.
За положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Отже, враховуючи вищевказані норми процесуального закону, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги та з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові, колегія суддів висновує про те, що оскаржувана ухвала підлягає частковому скасуванню з викладенням пункту 3 такої ухвали в редакції резолютивної частини даної постанови; в решті ухвалу суду слід залишити без змін.
Судові витрати
З огляду на те, що суд частково задовольняє апеляційну скаргу, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, розподіляються пропорційно до задоволених вимог відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро" б/н від 06.04.2026 року (вх.№01-05/1050/26 від 07.04.2026 року) задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2026 року у справі №914/737/26 змінити, виклавши пункт 3 згаданої ухвали в такій редакції:
Накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро", про яке у відповідних реєстрах, а саме у: Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься інформація (запис) про власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро", у межах різниці між сумою (позовних вимог) у розмірі 1142132,47 грн та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності, крім майна, яке задіяне в процесі господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро".
В решті ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.03.2026 року у справі №914/737/26 залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкомтранс" (79005, м. Львів, вул. Акад. Богомольця, буд. 11, код ЄДРПОУ 25552226) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартаків-Агро" (80033, Львівська обл., Шептицький р-н., с. Копитів, вул. Шевченка, буд. 43і, код ЄДРПОУ 43696053) 1331,20 грн судових витрат за розгляд апеляційної скарги.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя С.В. Іванчук

Суддя І.Ю. Панова