ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р. Справа №910/12003/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Буравльова С.І. 
Шапрана В.В. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
представники сторін у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства "Агросила"
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 (повний текст складено 13.02.2026)
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026
у справі №910/12003/25 (суддя Балац С.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія Крас"
до Приватного підприємства "Агросила"
про стягнення 553 964,89 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія Крас" (далі - ТОВ "НВК Крас") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Агросила" (далі - ПП "Агросила") заборгованості у розмірі 553 964,89 грн, з яких: 458 999,68 грн - основний борг, 11 427,27 грн - три проценти річних, 83 537,94 грн - пеня.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "НВК Крас" посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду від 24.09.2024 №83, у зв`язку з чим у ПП "Агросила" виникла заборгованість у розмірі 458 999,68 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 11 427,27 грн трьох процентів річних та 83 537,94 грн пені.
Крім того, позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/12003/25 щодо стягнення з відповідача 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви їх ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/12003/25 позов задоволено частково.
Стягнуто з ПП "Агросила" на користь ТОВ "НВК Крас" 441 270,70 грн основного боргу, 32 067,68 грн пені, 1 994,79 грн трьох процентів річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 5 704,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню в сумі фактично здійсненої позивачем попередньої оплати, а саме в розмірі 441 270,70 грн. При цьому, здійснивши перерахунок трьох процентів річних та пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягають 1 994,79 грн трьох процентів річних та 32 067,68 грн пені.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто з ПП "Агросила" на користь ТОВ "НВК Крас" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 067,00 грн. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції, враховуючи приписи пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та часткове задоволення позову, поклав витрати на професійну правничу допомогу на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПП "Агросила" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/12003/25 в частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині задоволених позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
На переконання скаржника, позивач не виконав та порушив пункт 2.7 договору та інші умови договору, оскільки не поставив відповідачу шасі автомобіля для здійснення монтажу. А тому не настали строки виконання робіт і, відповідно, відсутнє пропущення строків виконання робіт. Судом першої інстанції проігноровано, що ПП "Агросила" продало шасі автомобіля позивачу, а не передано останньому по договору підряду.
Також, не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ПП "Агросила" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 в частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що додаткове рішення ухвалено з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Так, скаржник зазначає, що суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення без постановлення ухвали про повідомлення учасників справи про прийняття заяви до розгляду (провадження у справі є письмовим), чим самим порушив права відповідача на справедливий судовий розгляд, що унеможливило ПП "Агросила" надати відповідні заперечення та доводити неспівмірність витрат на правничу допомогу. Суд першої інстанції прийняв оскаржуване додаткове рішення на підставі неналежних та недопустимих, неналежних доказів.
Крім того, скаржник вказує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; тощо.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 апеляційну скаргу ПП "Агросила" у справі №910/12003/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу ПП "Агросила" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/12003/25 залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
17.03.2026, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 18.03.2026 апеляційну скаргу ПП "Агросила" у справі №910/12003/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Агросила" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/12003/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.04.2026. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12003/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 08.04.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Агросила" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25. Об`єднано апеляційні скарги ПП "Агросила" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 в одне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.04.2026. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 08.04.2026.
02.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/12003/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 розгляд апеляційних скарг відкладено до 27.05.2026.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
06.04.2026, через систему "Електронний суд", ТОВ "НВК Крас" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить суд апеляційну скаргу ПП "Агросила" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 - без змін.
Так, позивач вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та справедливим. Апеляційна скарга не спростовує висновки зроблені місцевим господарським судом, не має жодного реального обґрунтування щодо спростування висновків зроблених судом. Відповідач, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції не подає до суду жодного документу та опису подій, як укладались договори між сторонами. Внаслідок чого, на думку позивача, подача апеляційної скарги направлена на відтермінування виконання рішення суду та повернення коштів.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
Сторони своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому чинними законодавством порядку.
Згідно з частинами 3, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.
Таким чином, сторони повідомлені судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом. При цьому, явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №910/12003/25 розглядається за їх відсутності.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Між ТОВ "НВК Крас" (замовник) та ПП "Агросила" (підрядник) укладено договір підряду від 24.09.2024 №83, відповідно до пункту 1.1 якого підрядник за дорученням замовника зобов`язується здійснити виготовлення та монтаж кузова-фургона контейнерного типу на шасі автомобіля замовника, а останній зобов`язується забезпечити своєчасне фінансування робіт у строки і за цінами, визначеними умовами цього договору.
Ціна договору складає 14.470,00 Євро. Гривневий еквівалент станом на 24.09.2024 (НБУ+2% 46,91 грн/Євро) складає 678 878,00 грн з ПДВ (пункт 2.1 договору).
За умовами пункту 2.2 договору замовник проводить оплату по договору двома частинами. Перша: попередня оплата в розмірі 9 405,50 Євро, що складає 65% вартості робіт, сплачується замовником протягом трьох робочих днів з моменту підписання цього договору. Друга частина: 5 064,50 Євро, що становить 35% вартості робіт сплачується замовником по факту закінчення виконання підрядником робіт, впродовж п`яти робочих днів від дати підписання сторонами акта передачі-приймання виконаних робіт.
Відповідно до пункту 2.7 договору передача-приймання виконаних робіт здійснюється за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Чорновола, 1, у строк, визначений в додатку №1 (специфікації), за умови своєчасного отримання підрядником за вказаною адресою шасі автомобіля, на яке буде здійснюватися останнім монтажні роботи та отримання попередньої оплати, зазначеної в пункті 2.2 цього договору. Можливе дострокове виконання робіт.
Специфікацією до договору (додаток №1) визначений строк виконання робіт - здійснення виготовлення та монтажу товару на шасі автомобіля позивача складає 60 робочих днів.
Позивачем перераховано на користь відповідача грошові кошти в сумі 441 270,70 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.09.2024 №831, яка наявна в матеріалах справи.
Проте, відповідач роботи за договором не виконав, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 458999,68 грн. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 83 537,94 грн та трьох процентів річних в сумі 11 427,27 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив таке.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до частини 2 статті 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. 
Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Так, у зв`язку з невиконанням відповідачем робіт за договором, позивач звернувся до відповідача з претензією від 21.07.2025 №11 про повернення суми попередньої оплати. 
Таким чином, позивач відмовився від договору підряду та вимагав повернення сплачених коштів в якості попередньої оплати.
Також, відповідачем здійснено повернення позивачу шасі за договором, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу від 31.07.2025.
Наведена обставина спростовує доводи відповідача про те, що позивач не забезпечив його відповідним шасі, на базі якого мали б виконуватися роботи.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що приймаючи до уваги дату претензії про повернення суми попередньої оплати (21.07.2025), дату передачі відповідачем позивачу шасі за договором (31.07.2025) та орієнтовний поштовий обіг, останнім днем виконання грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати є 31.07.2025, а першим днем прострочення грошового зобов`язання є 01.08.2025.
Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача попередньої оплати сторонами спору до суду не подано.
Таким чином, за висновками суду першої інстанції, з якими погоджується судова колегія, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає задоволенню в сумі фактично здійсненої позивачем попередньої оплати, а саме в розмірі 441 270,70 грн.
Також, позивач просив стягнути з відповідача 11 427,27 грн трьох процентів річних.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що поданий до суду розрахунок наведеної компенсаційної виплати є арифметично невірним, з огляду на що позовна вимога про стягнення з відповідача трьох процентів річних підлягає задоволенню в сумі 1 994,79 грн.
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 83 537,94 грн пені.
За приписами частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що за несвоєчасне виконання зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,1 % від суми не перерахованих коштів або невиконаних робіт, або ненадання повного комплекту документів за кожен день затримки, але не більше облікової ставки НБУ за весь період затримки виконання зобов`язань.
Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача господарської санкції у вигляді пені за порушення строку виконання зобов`язання з виконання робіт за договором підлягає частковому задоволенню в сумі 32 067,68 грн.
Щодо додаткового рішення додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 ГПК України.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги - адвокатських послуг від 23.09.2025 та додаткову угоду від 09.02.2026 до цього договору, а також акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 09.02.2026 на суму 70 000,00 грн.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, пункт 269).
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положеннями частин 5, 6 статті 126 ГПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Проте відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги.
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду про покладення витрат на професійну правничу допомогу на відповідача у розмірі 60 067,00 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Доводи скаржника про те, що суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення без постановлення ухвали про повідомлення учасників справи про прийняття заяви до розгляду (провадження у справі є письмовим), чим самим порушив права відповідача на справедливий судовий розгляд, що унеможливило ПП "Агросила" надати відповідні заперечення та доводити неспівмірність витрат на правничу допомогу, відхиляються колегією суддів з огляду на таке.
Відповідно до частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення направлена до "Електронного кабінету" відповідача 10.02.2026.
Місцевим господарським судом, з урахуванням приписів частини 3 статті 244 ГПК України, оскаржуване додаткове рішення ухвалено 02.03.2026 - без виклику сторін. 
Таким чином, відповідач мав достатньо часу для поданні відповідних заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення.
При цьому, нормами ГПК України не передбачено вимог щодо постановлення ухвал про повідомлення учасників справи про прийняття заяви про ухвалення додаткового рішення до розгляду, у разі розгляду таких заяв без повідомлення учасників справи.
Інші доводи апеляційних скарг взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позову та часткове задоволення заяви ТОВ "НВК Крас" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги ПП "Агросила" задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/12003/25, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.
Розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 судом не здійснюється, оскільки сплата судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Законом України "Про судовий збір" не передбачена.
Щодо витрат позивача на правову допомогу в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає про наступне.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем надано копії: додаткової угоди від 27.04.2026 до договору про надання правничої допомоги - адвокатських послуг від 23.09.2025, а також акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 27.04.2026 на суму 60 000,00 грн.
Відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги
При цьому, колегія суддів враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.01.2021 у справі №925/1137/19.
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ "НВК Крас" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та стягнення з відповідача на користь позивача 60 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного підприємства "Агросила" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/12003/25 залишити без змін.
3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі №910/12003/25 залишити без змін.
4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства "Агросила" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі №910/12003/25 покласти на скаржника.
5. Стягнути з Приватного підприємства "Агросила" (04071, місто Київ, вулиця Щекавицька, будинок 37/48, офіс 1; ідентифікаційний код 32306208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія Крас" (08130, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Оксамитова, будинок 9; ідентифікаційний код 38183326) 60 000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
7. Матеріали справи №910/12003/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран