Справа № 522/25602/25-Е
Провадження № 2/467/178/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області
у складі:
головуючого судді Догарєвої І.О.,
за участю секретаря Скорнякової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

24.11.2025 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст капітал») звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.03.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1526864 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, відповідачка отримала кредит в розмірі 20000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , строком на 359 днів з 30.03.2024 року по 25.03.2025 року, зі сплатою відсотків на кожні 30 днів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, з використанням процедури, що передбачає обов`язкову ідентифікацію клієнта та подальше використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у даному випадку «Т053». 
27.06.2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» укладено Договір факторингу №27062025, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №1526864 від 30.03.2024 року, укладеним між ТОВ «Слон кредит» та відповідачкою набуло ТОВ «ФК «Фінтраст капітал». ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою за договором виконало повністю та надало грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач порушила умови договору, в період з 30.03.2024 по 27.06.2025 року погашення заборгованості здійснено на суму 6500,01 грн, які спрямовано на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів 6500,00 грн. Станом на дату звернення до суду відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 194499,88 грн, з яких: 19999,99 грн заборгованість по тілу кредиту, 164499,89 грн заборгованість по нарахованим відсоткам первісним кредитором, та штрафні санкції 10000,00 грн.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 194499,88 грн, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2025 року цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області для розгляду за підсудністю.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06.01.2026 року провадження у справі відкрито, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. 
23.01.2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона частково визнала позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в частині стягнення заборгованості за основним боргом у розмірі 19999,99 грн, у іншій частині просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором в розмірі 164499,89 грн заперечувала, так як є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , крім того позивач просить стягнути відсотки, розмір яких значно перевищує розмір заборгованості за основним боргом, отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційній, а в штрафній функції, та сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам конституційного принципу верховенства права. Щодо стягнення штрафних санкцій заперечувала з посиланням на положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Також відповідачка звернулась з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
29.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в повному обсязі з підстав, які зазначені і у позовній заяві. Щодо застосування до відповідача положень п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначив, що вони не підлягають до застосування до спірних правовідносин, оскільки відсутні докази надсилання таких документів позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та первісному кредитору ТОВ «Слон кредит», у той час як для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку первинні документи, перелік яких встановлений листом Міністерства оборони від 21.08.2014 року 322/2/7142. Крім того, 05.08.2025 року ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас.
Ухвалою суду від 05.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заявах по суті спору просив справу розглядати за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила.
Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 30.03.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1526864 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». Відповідачка підписала цей Договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «Т053».
Відповідно до п.1.3 цього договору тип кредиту кредит, сума кредиту 20000,00 грн. Згідно із п. 1.4 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графіку платежів.
Пунктом п.1.5.1 цього Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Договору. Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки 2,5% (п. 1.7.1.).
Знижена процентна ставка 1% на день передбачена п. 1.5.2 цього Договору та застосовується за умов, якщо до 29.04.2024 року, або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів. 
Згідно з п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Отримання ОСОБА_1 коштів в сумі 20000,00 грн 30.03.2024 року на картку маска картки № НОМЕР_1 підтверджується повідомленням надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек» вих. №20250702-491 від 02.07.2025 року. 
Переказ грошових коштів ТОВ «Пейтек Україна» здійснено за умовами договору про організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 06.06.2022 року, укладеного з ТОВ «Слон кредит».
Факт укладення кредитного договору та факт отримання кредитних коштів визнаний відповідачкою у відзиві на позовну заяву.
Судом також встановлено, що 27.06.2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу №27062025, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» приймає належні ТОВ «Слон кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 року укладеного між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», та витягу з відповідного реєстру боржників від 27.06.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №1526864. Сума заборгованості становить 194499,88 грн, з них: 19999,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 164499,89 грн сума заборгованості за відсотками, 10000,00 грн сума заборгованості за пенею. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, укладеним в електронній формі до нього.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що договір від 30.03.2024 року №1526864 був підписаний відповідачкою відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора.
Також суд встановив, що ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 20000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку, договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсним до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів повернення відповідачкою коштів у повному обсязі.
Відступлення права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення 27.06.2025 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Договору факторингу №27062025.
Відповідно до ст. 1078, 1079 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно розрахунку заборгованості за договором №1526864 від 30.03.2024 року станом на дату укладення договору факторингу 27.06.2025 року, виконаного первісним кредитором ТОВ «Слон кредит», заборгованість відповідачки становить 194499,88 грн, з них: 19999,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 164499,89 грн сума заборгованості за відсотками, 10000,00 грн сума заборгованості за пенею/штрафами. Сума, сплачена відповідачкою на погашення заборгованості становить 6500,01 грн, з який 0,01 грн віднесено на погашення заборгованості по тілу кредиту, а 6500,00 віднесено на погашення заборгованості по відсоткам.
Щодо посилань відповідачки на безпідставність нарахування їй процентів за користування кредитом у зв`язку з тим, що вона є дружиною військовослужбовця суд зазначає наступне.
Так, з копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 28.05.2025 року, виданого повторно, убачається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , шлюб укладений 28.12.2022 року.
Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_3 від 20.01.2023 року ОСОБА_2 проходив військову службу з 21.01.2023 року (в/ч НОМЕР_4 ), 16.02.2023 року зарахований до складу військової частини НОМЕР_5 , з 18.07.2024 року по 05.08.2025 року проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №225 від 05.08.2025 року, ОСОБА_2 , старшого бойового медика роти ВСП ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_6 , звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 24.07.2025 року №37-РС з військової служби у запас, виключено зі списків особового складу відділу та всіх видів забезпечення. Вислуга років становить 02 роки 06 місяців 14 днів.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» №1357-IX від 30.03.2021 року, який набрав чинності 23.04.2021 року, внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 такого змісту: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024 року, який набрав чинності 18.05.2024 року, внесено зміни до ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: пункт 15 викладено в такій редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Отже, зміни до цього Закону, на які посилається відповідачка як на матеріальну підставу для відмови у задоволенні частини вимог, набули чинності 18.05.2024 року, тобто на час укладення кредитного договору 30.03.2024 року і до 17.05.2024 року правовідносини, які виникли між сторонами, регулювалися іншими нормами матеріального права, якими не передбачалося звільнення дружин військовослужбовців від сплати процентів за кредитом.
Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни,

незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З урахуванням вказаних положень Закону, з 24.02.2022 року на всій території Україні діють умови особливого періоду.
Враховуючи викладене, оскільки чоловік відповідачки, ОСОБА_2 з січня 2023 року перебував на військовій службі, його дружина ОСОБА_1 з 18.05.2024 року (з часу набрання чинності відповідними змінами закону) має право на пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отже вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період з 18.05.2024 року не підлягають задоволенню. На момент звільнення ОСОБА_3 з військової служби відсотки за кредитним договором вже не нараховувалися.
Доводи представника позивача щодо неможливості застосування до правовідносин, які склалися між сторонами положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із ненаданням підтверджуючих документів безпосередньо кредитору судом відхиляються, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Щодо процентів, нарахованих відповідачці за період з 30.03.2024 року до 17.05.2024 року, то в цей період на відповідачку не поширювалися пільги, передбачені, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і проценти підлягали нарахуванню.
Водночас, первісним кредитором та позивачем не враховано у розрахунку процентів за кредитним договором, що ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24.12.2023 року, відсотки з 25.12.2023 року по 22.04.2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5%, а з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5%. В подальшому – в розмірі денної процентної ставки не більше 1%
Таким чином, розмір процентів за користування кредитом, який підлягав нарахуванню за цей період становить за період з 30.03.2024 року по 22.04.2024 року 12000,00 грн (20000,00 грн х 2,5% х 24 дн.), за період з 23.04.2024 року по 17.05.2024 року 7500,00 грн (20000,00 грн х 1,5% х 25 дн.). Ураховуючи погашення відповідачкою заборгованості зі сплати процентів на суму 6500,00 грн, позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню у розмірі 13000,00 грн.
Позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 10000,00 грн, суд вважає безпідставними та їх не задовольняє з огляду на положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також з наступних підстав.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану

та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та такі нарахування підлягають списанню.
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з того, що умови кредитного договору відповідачкою належним чином не виконані, відповідачка отримала від ТОВ «Слон кредит» кредит у сумі 20000,00 грн та не повернула його. ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право вимоги до відповідачки за вказаним договором. Таким чином, позивач має право на стягнення із відповідачки суми основного боргу та процентів за користування кредитом, нарахованих первісним кредитором в межах дії кредитного договору, з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Отже, з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 32999,99 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту 19999,99 грн та заборгованості по процентам 13000,00 грн.
В іншій частині позов задоволенню не підлягає із наведених вище підстав.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правової допомоги №10/12-2024, укладеного 10.12.2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Столітнього М.М. Серії КС № 9422/10, копією ордера від 19.11.2025 року, копією заявки №12249 від 21.10.2025 року на виконання договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року; копією акту прийому-передачі №7249 від 21.03.2025 року всього на суму 10000,00 грн, копією рахунку на оплату №122249-19/11-2025 від 19.11.2025 року на суму 10000,00 грн.
На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем було документально доведено розмір витрат на правничу допомогу адвоката у даній справі на загальну суму 10000,00 грн.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 826/15063/18.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи, суд виходить з того, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом Столітнім М.М. ТОВ «ФК «Фінтраст Каптал» такі послуги, як аналіз чинного законодавства, судової практики ВС, практики апеляційних судів у рамках цивільного судочинства, не є тими послугами, які є необхідними, а тому вони не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. Інші ж надані адвокатом послуги згідно акту прийому-передачі виконаних робіт згідно договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, як то надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень, дослідження наданих документів та аналіз фактичних обставин справи, підготовка декількох позицій, письмова юридична консультація, проведення заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів, складення процесуальних документів та інших документів, необхідних для розгляду справи, охоплюється послугою складання позовної заяви, а тому такі послуги не можуть бути враховані окремо при розподілі судових витрат, понесених стороною, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 року у справі № 534/14/20. Участі в судових засіданнях представник позивача не брав. 
Оцінюючи фінансовий стан сторін суд враховує, що чоловік відповідачки отримав поранення за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, що підтверджено довідкою від 14.09.2023 року №693/6461, довідкою ВЛК від 15.02.2024 року №727. Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 15.11.2025 року ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності. При цьому подружжя виховує двох малолітніх дітей. Оскільки чоловік відповідачки та батько її дітей є особою з інвалідністю, це призводить до збільшення фінансового тягаря на позивачку, пов`язаного з їх утриманням.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, враховуючи пропорційність витрат на професійну правничу допомогу до предмета спору та до ціни позову, розмір задоволених позовних вимог (16,97%), значення справи для сторін, категорію та складність справи, яка є типовою та нескладною, по якій наявна усталена судова практика, а також враховуючи фінансовий стан сторін та клопотання відповідачки про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність часткового стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, стягнувши їх з відповідачки у розмірі 1000,00 грн.

Також, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 411,08 грн (2422,40 грн х 16,97%).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ; як внутрішньо переміщена особа тимчасово зареєстрована по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2; код ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за Договором №1526864 від 30.03.2024 року у розмірі 32999 (тридцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ; як внутрішньо переміщена особа тимчасово зареєстрована по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2; код ЄДРПОУ 44559822) судові витрати на оплату судового збору в розмірі 411 (чотириста одинадцять) гривень 08 копійок та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О.Догарєва