УХВАЛА 
05 травня 2026 року
м. Київ
справа № 345/5959/25
провадження № 61-5575ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , на заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 
від 13 січня 2026 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду 
від 24 березня 2026 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП 
ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_3 , відповідно до якого просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 1 560,47 грн, яка складається з 1 170,40 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з липня 2019 року по квітень 2021 року, інфляційних втрат у розмірі 301,67 грн, 3% річних у розмірі 88,40 грн. Крім того просив стягнути судові витрати у розмірі 7 968,96 грн.
Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2026 року, позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 330,68 грн, яка складається з 1 170,40 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з липня 2019 року по квітень 2021 року, інфляційних втрат у розмірі 127,40 грн, 3% річних у розмірі 32,88 грн, а також стягнуто 823,61 грн судового збору та 1 000 грн витрат за надання правничої допомоги. В іншій частині позову відмовлено.
Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 квітня 2026 року у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.
24 квітня 2026 року через підсистему Електронний суд представник 
ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 січня 
2026 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2026 року у справі № 345/5959/25, які просить скасувати в частині стягнення витрат на правничу допомогу, ухваливши у цій частині нове судове рішення, яким стягнути зі  ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3 812,09 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
В касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає задоволенню відповідно до положень статті 390 ЦПК України, оскільки касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику повного тексту оскарженої постанови апеляційного суду.
Водночас, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.
У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).
Ціна позову у розглядуваній справі не перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328 грн х 30 = 99 840 грн, де 3 328 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року).
Оскільки справа № 345/5959/25 є малозначною в силу закону, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Належність справи № 345/5959/25 до категорії малозначних, в силу ціни позову та імперативних положень пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, була для її учасників передбачуваною.
Заявник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Колегією суддів не встановлено фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики та вирішення новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.
Незгода із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2026 року у справі № 345/5959/25.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , на заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2026 року 
у справі № 345/5959/25.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников