ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1117/26 Справа № 933/1298/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попович І. А. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 квітня 2026 року Кривий Ріг 
22.07.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції при секретарі судового засідання Шевченко В.В., судового розпорядника Мінєєвої А.В. апеляційну скаргу захисника Рудницької А.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 27.02.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
за участю захисника (в режимі ВКЗ)     ОСОБА_2 

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Рудницькою А.В., яка в апеляційній скарзі: 
- вважаю постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена з грубим ігноруванням імперативних вимог нормативно-правових актів, зокрема рішень ЄСПЛ "Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України" від 30.09.2010р;
- вважає, що судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП України, для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України;
- вказує, що з нагрудної бодікамери працівника поліції (час 11.14) вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено про наявні в нього ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук, однак, в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – направлення) у ОСОБА_1 зазначено ще таку ознаку алкогольного сп`яніння, як млява мова, а в протоколі у ОСОБА_1 зазначено наявність такої ознаки алкогольного сп`яніння, як різка зміна шкірного покриву обличчя. Невідповідність в ознаках алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в різних документах, долучених до справи, та на відео з нагрудних бодікамер працівників поліції очевидна; 
- вважає, що зазначення працівниками поліції у направленні та протоколі ознак сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи, при цьому суд першої інстанції не надав жодної оцінки;
- наголошує, що у направленні внесено недостовірну інформацію — зазначено, що ОСОБА_1 доставлено до медичного закладу, що повністю спростовується відеозаписом. Більше того, у Направленні взагалі не заповнено графу «час складання» та відсутні відомості щодо відмови від проходження огляду (графа «результати огляду»), тому направлення є неналежним та недопустимим доказом, оскільки неможливо встановити обставини та час його складання; 
- вважає, що працівниками поліції не було в повній мірі та доступно роз`яснено порядок вищезазначеної процедури, а отже не виконано свої посадові обов`язки в повній мірі, зазначене вбачається у відсутності роз`яснень працівників поліції наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, більш того об 11.25 працівники поліції ввели в оману ОСОБА_1 щодо санкції ст. 130 КУпАП, а саме йому було повідомлено, що буде або обмеження у керуванні транспортним засобом, або стягнення штрафу, або і те, і інше;
- прохає скасувати постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 27.02.2026р. щодо ОСОБА_1 , провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 21.12.2025р., об 11:15 год., у с. Іверське по вул. Зелена 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FORD GALAXY днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покрову обличчя. Від продуття газоаналізатора Драгер 6810 на місці зупинки т/з водій відмовився, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився під відеозапис, бк1, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.
В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 546780 від 21.12.2025 року містить відомості про те, що 21.12.2025р., об 11:15 год., у с. Іверське по вул. Зелена 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FORD GALAXY днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покрову обличчя. Від продуття газоаналізатора Драгер 6810 на місці зупинки т/з водій відмовився, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився під відеозапис, бк1, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.4).
Відеозапис з бодікамери 1, долучений до протоколу складається з 4 файлів, на яких зафіксовано: 
- файл "0000000_00000020251221111200_0013.MP4" містить відомості про те, що поліцейський зупиняє автомобіль. Водій виходить, надає документи. Інший поліцейський підходить і запитує, чи водій тверезий, водій відповідає - да, поліцейський просить підійти, і запитує, коли останній раз було?, водій відповідає - вчора, далі через шум не чути, а згодом чути, як працівник поліції пропонує продути газоаналізатор Драгер 6810 на місці зупинки, і роз`яснює причину зупинки - автомобіль на іноземній реєстрації. Просить переставити автомобіль. Водій нічого не відповідає, і поліцейський повторно запитує чи буде водій продувати Драгер, і зазначає, що від водія чути запах алкоголю, і просить виставити руки. Водій виставляє руки, і поліцейський зазначає, що наявне тремтіння пальців рук, і знову запитує, чи буде водій продувати Драгер на місці, на що водій відповідає – «давайте», і відразу виправляється – «ні». На повторне запитання поліцейського, відповідає – «ні», на що поліцейський зазначає, що це право водія, і запитує чи буде водій проходити огляд в лікарні міста Краматорськ, на що водій відповідає – «ні», і поліцейський знову зазначає, що це також право водія. Просить надати документи і пройти з ним до службового автомобіля. Поліцейський роз`яснює водію права, водій відмовляється від надання пояснень. У автомобілі водій розповідає, що пив 2 бутилки пива, приїхали о 4 ранку. Поліцейський повідомляє, що дуже сильний "перегар", хоча вже 11:20 год., і напевно було більше ніж 2 пляшки пива. Роз`яснює, що водійське посвідчення буде вилучено, і виписано тимчасове посвідчення. Поліцейський роз`яснює, що він відстороняє водія лише на сьогодні. Завтра він може вже керувати. Далі роз`яснює, що справа буде розглядатись в Олександрівському суді, і пояснює, що відповідальність передбачена, як штраф, або обмеження керування, або і те, і те разом;
- файл "0000000_00000020251221112700_0014.MP4" містить відомості про продовження подій із складання матеріалів. Поліцейський роздруковує постанову за брудні номера. Поліцейський роздруковує протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, запитує у водія, чи згоден він з порушенням, водій відповідає, що з порушенням згоден;
- файл "0000000_00000020251221114200_0015.MP4" містить відомості про продовження подій поліцейський просить поставити підписи в протоколі. Наголошує, що від керування водій відстороняється. 
- файл "0000000_00000020251221115233_0016.MP4" містить відомості про передачу автомобіля тверезому водію.
Суд першої інстанції дослідив та оцінив заперечення сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та закриття провадження у справі та не встановив підстав для їх задоволення.
Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставин та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 не може погодитись із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, неповно та невсебічно з`ясував обставини справи, що перешкодило суду першої інстанції вирішити їх в точній відповідності із законом.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 546780 від 21.12.2025р. ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 зазначені – різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву (а.с. 4)

При цьому в направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.12.2025р. (далі – направлення) у ОСОБА_1 зазначено такі ознаки алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, млява мова (а.с. 7)

Відповідно до матеріалів відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції (час 11.14) ОСОБА_1 було повідомлено про наявні в нього ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук.

Тобто у трьох доказах, наданих уповноваженою особою, на яку покладено збирання доказів, відповідно до ст. 251 КУпАП, допущено розбіжності, які суперечать одне одному, що істотно впливає на зміст встановлених фактичних обставин справи, та що обґрунтовано викликає сумнів у їх достовірності. 
З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені обставини були залишені судом першої інстанції поза увагою, що вплинуло на повноту та всебічність судового розгляду справи про адміністративне правопорушення для її точного вирішення відповідно до закону. 

Суд апеляційної інстанції встановивши факт неналежного складання матеріалів про адміністративне правопорушення уповноваженою особою, яке було встановлено судом апеляційної інстанції, зокрема здійснення відеозапису складання направлення до закладу охорони здоров`я та складення протоколу про адміністративне правопорушення, які мають розбіжності не можуть слугувати беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення за принципом «поза розумним сумнівом».

Слід також зазначити, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Проте в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додано направлення на огляд до закладу охорони здоров`я та інші матеріали, які саме не зазначено, при цьому в графі «Технічний засіб відеозапису» міститься позначка «1», що не є технічним засобом, на який велася відео фіксація відповідно до відеозапису. 

Суд апеляційної інстанції наголошує, що наведені вище обставини створюють обґрунтований сумнів у правильності встановлених фактичних обставин судом першої інстанції, що беззаперечно впливає на критерій «якості закону».
Загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад судочинства, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захистити права та інтереси особи; цей принцип відомий як "in dubio pro persona" або "in dubio pro homine" (латинською мовою) означає "у вагомих сумнівах - на користь людини"; принцип тлумачення закону на користь особи не передбачає ігнорування закону, але вказує на те, що в спірних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію закону, яка максимально захищає права та інтереси саме особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).
Беззаперечно, винуватість особи встановлюється сукупністю належних та допустимих доказів. Належність доказів - це якість доказу, що характеризує точність, правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. Належним є той доказ, який містить інформацію, що має значення для справи. 
Суд апеляційної інстанції досліджуючи ключовий доказ на підтвердження факту керування транспортним засобом, яким є відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, враховуючи викладе вище, має вагомий сумнів у його допустимості та достовірності, який, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачиться на користь особи, яку притягнуто до відповідальності.

Враховуючи викладене вище суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги захисника, що судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП України, для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та що оскаржувана постанова не відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом», суперечить вимогам ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 62 Конституції України, прийнята без повного з`ясування судом всіх обставин справи, дослідження всіх доказів на предмет їх належності та допустимості, слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на відомості про особу ОСОБА_1 , який відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 02.02.2026р. перебуває на військовій службі з 14.01.2023р..
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 12.05.2024р. про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України старший матрос ОСОБА_1 на посаді водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти матеріального забезпечення батальйону логістики дійсно в період з 29.06.2023 по 21.08.2023, з 06.09.2023 по 22.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_2 .

Відповідно до службової характеристики 02.02.2026р. за підписом командира в/ч НОМЕР_2 старший матрос ОСОБА_1 обіймає посаду водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 . 
Призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 14 січня 2023 року.
Серед командування підрозділу характеризується як грамотний та виконавчий військовослужбовець. В складних умовах орієнтується належним чином, діє впевнено, приймає правильні рішення.
До виконання службових обов`язків ставиться відповідально. При виконанні поставлених завдань виконує їх в основному чітко і правильно. В складних обставинах в основному орієнтується належним чином, приймає вірні рішення. Має достатні морально-психологічні якості, намагається критично оцінювати свою діяльність.
Статути Збройних сил України, керівні документи, що регламентують службову діяльність, знає і керується ними при виконанні службових обов`язків, у повсякденній діяльності. У стройовому відношенні підтягнутий, завжди охайний. Фізично розвинутий добре. Стосовно військовослужбовця дізнання та досудове слідство не проводиться, кримінального провадження не відкрито, корупційних діянь та майнових злочинів не здійснював.
Займаній посаді відповідає  
Враховуючи викладене доводи апеляційної скарги захисника є слушними підлягають задоволенню, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Рудницької Алли Вікторівни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 27.02.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити.

Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 27.02.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя