РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
11 травня 2026 р.  Справа № 120/12660/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії №262740012340 від 16.08.2024 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови стало не зарахування до страхового стажу позивача наступних періодів роботи згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 15.06.1983: з 02.01.1992 по 31.03.1992, оскільки долучені скан-копії оригінала документу частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи; 21.11.199 - 06.07.1999 - відсутня печатка установи, яка вносила запис про звільнення; 11.07.199 - 31.12.2003 - долучені скан-копії оригінала документа частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи. Стаж з 01.01.1998 по 31.12.1998 було обраховано згідно з даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує його права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Приймаючи до уваги заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. 
Представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, страховий стаж позивача склав – 29 років 3 місяці 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058.
До страхового стажу позивача не зараховано період роботи за даними трудової книжки НОМЕР_1 від 15.06.1983: 02.01.1992-31.03.1992, оскільки долучені скан-копії оригінала документа частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи; 21.11.199 - 06.07.1999 - відсутня печатка установи, яка вносила запис про звільнення; 11.07.199 - 31.12.2003 - долучені скан-копії оригінала документа частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи. Стаж з 01.01.1998 по 31.12.1998 було обраховано згідно з даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу.
Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої зазначено, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тому не може впливати на його особисті права. Щодо періоду з 11.07.1999 по 31.12.2003 зазначає, що відповідачем-2 у спірному рішенні №262740012340 від 16.08.2024 зазначено інший період роботи позивача, а саме: з 11.07.1999 року по 31.12.2003 року, що не відповідає дійсним записам №11-12 трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 15.06.1983 р., а саме: з 11.07.1999 року по 28.08.2009 – директор приватного підприємства «Конус». власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тому не може впливати на його особисті права. Щодо періоду з 11.07.1999 по 31.12.2003 зазначає, що Відповідачем-2 у спірному рішенні №262740012340 від 16.08.2024 зазначено інший період роботи Позивача, а саме: з 11.07.1999 року по 31.12.2003 року, що не відповідає дійсним записам №11-12 трудової книжки Позивача НОМЕР_1 від 15.06.1983 р., а саме: з 11.07.1999 року по 28.08.2009 – директор Приватного підприємства «Конус».
Представник позивача зазначає, що відомості, на підставі яких внесено відповідні записи №11 та №12, узгоджуються з датою прийняття позивача на роботу 11.07.1999, так і з датою звільнення позивача - 28.08.2009. Так, підставою для внесення запису №11 є наказ №1 від 11.07.1999 року, а підставою для внесення запису №12 (про звільнення) є наказ №1 від 28.08.2009 року.
Таким чином, на думку представника позивача, відомості в записах №11 та №12 є логічними та підтверджують стаж роботи позивача в період з 11.07.1999 по 28.08.2009.
Отже, відсутні підстави для неврахування вище вказаних періодів при визначенні страхового стажу позивача.
На думку представника позивача, трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, записи №№5-6, 11-12 є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Разом з тим, доказів, які б спростовували спірний у цій справі період трудової діяльності позивача, відповідачем-2 не надано.
Представником відповідача 1 також подано відзив на позовну заяву, відповідно до доводів якого вважає рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії правомірним.
Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що згідно з відомостями з трудової книжки НОМЕР_1 від 15.07.1983, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , позивач з 02.01.1992 по 31.03.1992 працював на Малому спільному науково-технічному підприємстві "АТеП"; з 06.04.1992 по 20.11.1995 працював в Акціонерному банку "АЖІО", з 20.11.1995 по 06.07.1999 позивач працював в ТОВ "СТЕМ"; з 11.07.1999 по 28.08.2009 - в ПП "Конус"; з 01.09.2009 по 29.08.2017 працював в Українському державному центрі радіочастот; з 30.08.2017 - в ПП "Конус".
09.08.2024 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, додавши усі необхідні документи, в тому числі і копію трудової книжки НОМЕР_1 від 15.07.1983. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії №262740012340 від 16.08.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови стало не зарахування до страхового стажу позивача наступних періодів роботи згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 15.06.1983: 02.01.1992-31.03.1992, оскільки долучені скан-копії оригінала документа частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи; 21.11.199 - 06.07.1999 - відсутня печатка установи, яка вносила запис про звільнення; 11.07.199 - 31.12.2003 - долучені скан-копії оригінала документа частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи. Стаж з 01.01.1998 по 31.12.1998 було обраховано згідно з даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому зазначено, що страховий стаж позивача становить 29 років 3 місяці 23 дні, а необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 31 рік.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами в справі, суд керується таким.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 ( далі - Закон ).
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Матеріали справи свідчать, що станом на дату звернення до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії (09.08.2024) позивач досяг 60-річного віку ( дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ), необхідного для призначення пенсії, у зв`язку з чим звернувся до відповідача з відповідною заявою, додавши до неї необхідні документи.
Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії №262740012340 від 16.08.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості. Підставою відмови стало не зарахування до страхового стажу позивача наступних періодів роботи згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 15.06.1983: 02.01.1992-31.03.1992, оскільки долучені скан-копії оригінала документа частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи; 21.11.199 - 06.07.1999 - відсутня печатка установи, яка вносила запис про звільнення; 11.07.199 - 31.12.2003 - долучені скан-копії оригінала документа частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи. Стаж з 01.01.1998 по 31.12.1998 було обраховано згідно з даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому, пенсійним органом визнано страховий стаж позивача 29 років 3 місяці 23 дні.
Надаючи оцінку посиланням відповідача на те, що долучені до заяви про призначення пенсії скан-копії оригінала документу частково зрізані і не видно правильної дати підстави, на основі яких були внесені записи, а також відсутня печатка установи, яка вносила запис про звільнення до трудової книжки позивача, як на підставу для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, суд зауважує таке.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Таким чином, у разі ненадання позивачем усіх документів, або надання у неналежній якості, орган пенсійного забезпечення повинен письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково.
Разом з тим, вирішуючи питання призначення пенсії за віком відповідач 2 не повідомив позивача про те, що надані скан - копії трудової книжки є неналежної якості та про необхідність надання таких додатково. 
В той же час, суд зазначає, що надана до матеріалів позовної заяви копія трудової книжки позивача, а також долучена до заяви про призначення пенсії за віком підтверджує роботу позивача у спірні періоди. 
Крім того, наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Положення пункту 1.5 Інструкції 1.5. вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.
Підсумовуючи суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та первинних документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Відтак, суд не погоджується з діями відповідача щодо неврахування спірних періодів роботи в страховий стаж позивача, з підстав вказаних в рішенні № 262740012340 від 16.08.2024.
При цьому суд наголошує, що відповідні періоди роботи належним чином відображені в трудовій книжці позивача, а оскаржуване рішення не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.
Матеріали справи свідчать та встановлено судом, що записи про періоди роботи позивача з 02.01.1992 по 31.03.1992, з 21.11.1995 по 06.07.1999 та 11.07.1999 по 28.08.2009 містяться в його трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.07.1983 року.
При цьому щодо періоду з 11.07.1999 по 31.12.2003, то відповідачем 2 в оскаржуваному рішенні допущено описку, оскільки правильним періодом роботи позивача є 11.07.1999-28.08.2009 (запис № 11-12).
Крім того, слід зауважити, що записи про спірні періоди роботи не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Отже, відсутні підстави для неврахування вказаних періодів при визначенні страхового стажу позивача. 
Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.
Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 в справі № 677/277/17.
Враховуючи наведене, суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний підтверджений страховий стаж особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
При вирішенні справи "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що наданими доказами підтверджується страховий стаж позивача, зокрема з 02.01.1992 по 31.03.1992, з 21.11.1995 по 06.07.1999 та з 11.07.1999 по 28.08.2009, а записи у трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.07.1983 року є достатніми для зарахування до страхового стажу позивача відповідних вищезазначених періодів роботи.
Як зазначалось вище, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. Матеріали справи свідчать, що станом на дату звернення до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії (09.08.2024) позивач досяг 60-річного віку ( дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ), необхідного для призначення пенсії. При цьому в оскаржуваному рішенні пенсійним органом визнано страховий стаж позивача 29 років 3 місяці 23 дні. Таким чином, з урахуванням стажу роботи за періоди з 02.01.1992 по 31.03.1992, з 21.11.1995 по 06.07.1999 та з 11.07.1999 по 28.08.2009, які згідно з рішенням суду належить зарахувати до страхового стажу позивача, позивач має необхідний страховий стаж понад 31 рік.
Таким чином, позивач відповідає встановленим законом вимогам для призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 262740012340 від 16.08.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, визначаючись щодо пенсійного органу, який слід зобов`язати зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача та призначити пенсію, суд зазначає наступне.
Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами розгляду поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності визначено територіальний підрозділ ПФУ - ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Відтак, дії зобов`язального характеру щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача та призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що першочергово вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.
Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне з метою повного захисту порушених прав позивача вийти за межі заявлених позовних вимог і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.01.1992 по 31.03.1992, з 21.11.1995 по 06.07.1999 та з 11.07.1999 по 28.08.2009 згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.07.1983 та призначити позивачу пенсію за віком.
Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Виходячи з фактичних обставин справи, оскільки заява про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) подана 09.08.2024 року, то призначення пенсії за віком має здійснюватись з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 16.05.2024 року .
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково. Вийти за межі заявлених позовних вимог.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №262740012340 від 16.08.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 15.07.1983 року, а саме з 02.01.1992 по 31.03.1992, з 21.11.1995 по 06.07.1999 та з 11.07.1999 по 28.08.2009.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.05.2024.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 1332403)

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна