Справа №: 343/849/26 
Провадження №: 2/343/732/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 343/849/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 15675,00 грн, із яких: сума кредиту - 1500,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 9262,50 грн, сума донарахованих за 111 календарних днів процентів - 4162,50 грн, штрафні санкції - 750,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.04.2024 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 уклали в електронному вигляді договір № 1564441, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 1500,00 грн. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти на картку № НОМЕР_1 , яку надав відповідач. Останній ж не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує. 24 грудня 2024 року укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 1564441 від 19.04.2024. Заборгованість відповідача за вказаним договором становить 15675,00 грн, із яких: сума кредиту - 1500,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 9262,50 грн, сума донарахованих за 111 календарних днів процентів - 4162,50 грн, штрафні санкції - 750,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі. Не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, з копією опису про направлення позовної заяви рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 88, 94), яке повернулося з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 99-100), що, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим учаснику справи, а також шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судове влада України" (а.с. 103). Крім того дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи у застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавав.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
згідно з ухвалою від 20.04.2026, суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням судового засідання, а також витребував за клопотанням позивача докази.
06 травня 2026 року на адресу суду надійшли витребовувані докази.
Відповідно до ухвали від 02.06.2026, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
як установив суд, порядок надання фінансових послуг ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" визначений у Правилах надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", в Офіційних правилах програми лояльності "ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та публічній пропозиції вказаного Товариства (а.с. 26-32, 33-34, 35).
ОСОБА_1 19.04.2024 ознайомився з основними умовами кредитування у ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", на підтвердження чого до позовної заяви позивач долучив Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т946 (а.с. 20-21).
Після ознайомлення з основними умовами кредитування, ОСОБА_1 та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" уклали договір № 1564441 про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний", за умовами якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2). Сума кредиту складає 1500,00 грн (п. 1.3). Строк кредиту 360 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору (а.с. 1.4). Тип процентої ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до таких умов: стандартна процентна ставка - 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1); знижена процентна ставка - 0,010 % в день, яка застосовується якщо споживач до 19.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1). У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобв`язаний сплатити штраф у розмірі 75,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.1), у розмірі 15,00 гривень, починаючи з п`ятого дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.2) (а.с. 15-19). Договір відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х119.
Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1564441 від 19.04.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 19 звор.), яку також підписав ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х119.
На підставі укладеного кредитного договору № 1564441 від 19.04.2024 ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" перерахувало через ТОВ "ПЕЙТЕК" на користь ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 1500,00 грн, на підтвердження чого позивач надав повідомлення № 20250116-1060 від 16.01.2025, витяг з договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 06.06.2022 та додаткову угоду № 3 до договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 (а.с. 22, 23-24, 25).
З повідомлення АТ "ПРИВАТБАНК" № 20.1.0.0.0/7-260506/41340-БТ від 15.05.2026 суд установив, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку НОМЕР_3 , на яку 19.04.2024 зараховано 1500,00 грн (а.с. 96).
Згідно із розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", станом 24.12.2024 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 1564441 від 19.04.2024 становила 11512,50 грн, із яких: сума кредиту - 1500,00 грн, сума процентів за користування кредитом 9296,50 грн, штрафні санкції 750,00 грн (а.с. 36).
24 грудня 2024 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" (клієнт) та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (фактор) було укладено договір факторингу № 24122024 від 24.12.2024, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержавння яких належить клієнту (п. 1.1). Перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2) (а.с. 47-50).
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" передав, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" прийняв Реєстр боржників згідно договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 (а.с. 51).
Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1564441 від 19.04.2024 на загальну суму 11512,50 грн, із яких: сума кредиту - 1500,00 грн, сума процентів за користування кредитом 9296,50 грн, штрафні санкції 750,00 грн (а.с 52-53).
На підтвердження факту реального переходу права вимоги за спірним договором позивач надав платіжну інструкцію, яка підтверджує здійснену оплату за вказаним вище договором факторингу (а.с. 54).
Про відступлення права вимоги первісний кредитор повідомив відповідача, шляхом направлення відповідного повідомлення поштовим відправленням (а.с. 43-46)
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1564441 від 19.04.2024, який провело ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", з 25.12.2024 до 14.04.2025 (111 днів) позивач продовжив нарахування процентів за відсотковою ставкою 2,5 % за кожен день користування, у зв`язку з чим заборгованість за процентами за вказаний період склала 4162,50 грн (а.с. 55-56)
З урахуванням указаного, позивач заявляє до стягнення 15675,00 грн, із яких: сума кредиту - 1500,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 9262,50 грн, сума донарахованих за 111 календарних днів процентів - 4162,50 грн, штрафні санкції - 750,00 грн.
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як установив суд із матеріалів справи, 19 квітня 2024 року ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та відповідач ОСОБА_1 в електронному вигляді уклали договір № 1564441 про надання споживчого кредиту, що свідчить про виникнення між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" свої зобов`язання за договором № 1564441 від 19.04.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на належний йому рахунок кредитні кошти в розмірі 1500,00 грн, що підтверджується описаними вище доказами, тобто факт отримання кредитних коштів знайшов своє підтвердження.
Як указано вище та встановлено з розрахунку заборгованості, на підставі укладеного кредитного договору ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти (1500,00 грн), не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами, а тому підставною до стягнення сумою заборгованості за тілом кредиту є 1500,00 грн.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, первісний кредитор нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.
З умов спірного договору суд установив, що первісний кредитор передбачив за користування кредитними коштами сплату процентів у розмірі 2,50 % за кожен день користування кредитом, яку нараховував за період із 19.04.2025 до 24.12.2024.
Однак суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
А відтак застосування з 23.04.2024 та з 21.08.2024 щоденної процентної ставки у розмірі відповідно більше 1, 5 % та більше 1 % суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування".
Тому, шляхом проведення арифметичних розрахунків та з огляду на вказані вище норми законодавства, суд уважає, що підставно нарахованою сумою заборгованості за період із 19.04.2025 до 24.12.2024 слід уважати 4740,00 грн, із яких:
- 150,00 грн, нараховані за період із 19.04.2024 до 22.04.2024 (3 дні) (1500,00 грн * 2,5%* 4 дні);
- 2700,00 грн - нарахованих за період із 23.04.2024 до 20.08.2024 (1500,00 грн * 1,5 % * 120 днів);
- 1890,00 грн - нарахованих за період із 21.08.2024 до 24.12.2024 (1500,00 грн * 1 % * 126 днів).
Даючи оцінку нарахованій за спірним договором заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 750,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У розрахунку заборгованості (а.с. 36) зазначено про нарахування первісним кредитором 19.05.2024 та 18.06.2024 відповідно 450,00 грн та 300,00 грн штрафу, що склало загальну суму заборгованості 750,00 грн грн за штрафом/пенею. 
Вказані нарахування мали місце після 24 лютого 2022 року, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач ОСОБА_1 звільняється від їх сплати.
Таким чином, суд, ураховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача нарахованих штрафних санкцій в розмірі 750,00 грн не підлягає задоволенню.
З урахуванням встановлених вище обставин, суд виснує, що ОСОБА_1 перед ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" за кредитним договором № 1564441 від 19.04.2024 станом на 24.12.2024 мав невиконані зобов`язання на загальну суму 6240,00 грн, з яких 1500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4740,00 грн - заборгованість за підставно нарахованими та несплаченими процентами.
Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" підтверджується описаними вище договором факторингу, реєстром боржників, актом прийому-передачі, платіжною інструкцією, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.
Після отримання права вимоги до відповідача позивач у межах строку кредитування за період із 25.12.2024 до 14.04.2025 (111 днів) продовжив нарахування процентів із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 2,5 %, що суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування", про що зазначено вище, а відтак підставно нарахованою сумою за вказаний період є 1665,00 грн (1500,00 грн * 1 % * 111 днів).
Тобто загальна сума заборгованості за процентами ОСОБА_1 за кредитним договором № 1564441 від 19.04.2024 складає 6405,00 грн (4740,00 грн + 1665,00 грн).
Таким чином, з огляду на те, що ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного останній суду не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 7905,00 грн, з яких 1500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6405,00 грн - заборгованість за несплаченими процентами, задоволивши позов частково. У задоволенні решти вимог (стягнення процентів нарахованих за більшою відсотковою ставкою, ніж передбачена Законом України "Про споживче кредитування", та штрафних санкцій) відмовити з викладених вище мотивів.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 14).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (50,43 % від заявленої до стягнення суми заборгованості (7905,00 грн*100%/15675,00 грн)), то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1342,65 грн (2662,40 грн*50,43%) сплаченого судового збору, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000,00 гривень надав:
- договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, який укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", в якому визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (п. 4.3). Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною догвоору (п. 4.4). Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису (п. 4.6) (а.с. 73-74);
- заявку № 17791 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, в якій визначені види послуг та їх вартість (а.с. 75-76);
- акт № 17791 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10.04.2026, в якому зазначено про надання адвокатом Столітнім М.М. ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" послуг по супроводу боржника ОСОБА_1 на загальну суму 10000,00 грн із розмежуванням видів виконаних робіт та їх вартості (а.с. 77);
- рахунок на оплату № 17791-10/04-2026 від 10.04.2026 за договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 по боржнику ОСОБА_1 на суму 10000,00 грн (а.с. 78);
- ордер на надання правничої допомоги ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" адвокатом Столітнім М.М. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю останнього (а.с. 71, 72).
Даючи оцінку вказаному вище, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».
Зазначена відповідає і висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 16.03.2026, постановленій у справі №522/7662/23.
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 10000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився. Однак суд звертає увагу, що у п. 10 Акту зазначено про представництво інтересів Клієнта під час розгляду справи, в тому числі участь у судових засіданнях, якої фактично адвокат Столітній М.М. не брав, однак заявив до стягнення за вказану послугу 1640,00 грн. Не долучено і доказів підготовки декількох позицій на підставі вивченого питання, складання консультаційного висновку, хоча за кожну з цих послуг заявлено до стягнення по 840,00 грн.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та наданих послуг, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" заборгованість за договором № 1564441 про надання споживчого кредиту від 19 квітня 2024 року в розмірі 7905,00 (сім тисяч дев`ятсот п`ять) гривень, з яких 1500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6405,00 гривень - заборгованість за несплаченими процентами, а також судовий збір у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні 65 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27/2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя С.М. Монташевич