ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року	справа № 380/19649/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у якій позивач просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо недонараховання та невиплати позивачу ОСОБА_1 окладу за військовим званням «капітан» в період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 оклад за військовим званням «капітан» в період з квітня 2025 року по 24 червня червень 2025 року включно із розрахунку 1 270 грн. за повний місяць, з урахуванням вже виплачених сум; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненараховання та невиплати позивачу ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року включно у розмірі 12 406 грн. 06 коп.; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року включно у розмірі 12 406 грн. 06 коп.; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненараховання та невиплати позивачу ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за період з жовтня 2024 року по 24 червня 2025 року включно у розмірі 2 666 грн. 14 коп.; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період з жовтня 2024 року по 24 червня 2025 року у розмірі 2 666 грн. 14 коп.; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо недонараховання та невиплати позивачу ОСОБА_1 надбавки за особливості служби в період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно у розмірі 7 646 грн. 76 коп.; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 надбавку за особливості служби в період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно у розмірі 7 646 грн. 76 коп.; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненараховання та невиплати позивачу ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно та з січня 2025 року по квітень 2025 року включно; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно та з січня 2025 року по квітень 2025 року включно; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати за період з жовтня 2023 року по дату ухвалення рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_2 НГ України наказом командувача НГ України № 109 від 05 квітня 2025 року позивачу присвоєно звання капітана, що вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 НГ України № 182 від 24 червня 2025 року.
Вказує, що як вбачається з архівної відомості за період з жовтня 2023 року по червень 2025 року, оклад за військовим званням позивачу виплачувався у розмірі 1 200 грн. за квітень 2025 року та за травень 2025 року, у розмірі 964 грн. 67 коп. за червень 2025 року. 
Згідно Схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 14), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, для звання «капітан» встановлено тарифний коефіцієнт 0,72. При цьому, згідно примітки 1 оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
У зв`язку з наведеним, оклад за військовим званням «капітан» за повний місяць мав становити 1 270 грн. (1762 х 0,72 із заокругленням до 10 грн.).
Позивач вважає, що відповідачем протиправно недонараховано та невиплачено позивачу оклад за військовим званням «капітан» в період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно, що є підставою для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену частину такого окладу відповідно до військового звання «капітан» у розмірі 1 270 грн. на місяць з врахуванням виплачених сум за період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно.
Крім цього, зі згаданої архівної відомості позивач встановив, що відповідач протиправно не донарахував та не виплатив позивачу за період з жовтня 2024 року по 24 червня 2025 року включно надбавку за вислугу років у розмірі 2 666 грн. 14 коп., надбавку за особливості служби у розмірі 7 646 грн. 76 коп. 
Також відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно та з січня 2025 року по квітень 2025 року.
Позивач вважає, що у зв`язку з порушенням строків виплати відповідачем грошового забезпечення, він має право на отримання компенсації втрати частини заробітку згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці». Вказані бездіяльність та порушення відповідача стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 03.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив. Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, відповідно до якої документ доставлено до електронного кабінету 06.10.2025.
За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
На виконання вимог ухвали суду від 08.10.2025 про витребування доказів, відповідачем подано до суду належним чином засвідчену копію витягу з наказу командувача Національної гвардії України № 109 від 05 квітня 2025 року.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. 
Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 НГУ від 07.10.2023 №296 позивача зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення. 
Відповідно до витягу з наказу командувача Національної гвардії України від 05.04.2025 №109 о/с старшому лейтенантові ОСОБА_1 присвоєно чергове військове звання «капітан».
Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 НГУ від 24.06.2025 №184, капітана ОСОБА_1 виключено 24.06.2025 зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із його переміщенням для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач із архівної відомості за період з жовтня 2023 по червень 2025 встановив, що відповідачем не донараховано та не виплачено йому оклад за військовим званням «капітан» в період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно, а також не донарахував та не виплатив позивачу за період з жовтня 2024 року по 24 червня 2025 року включно надбавку за вислугу років у розмірі 2 666 грн. 14 коп., надбавку за особливості служби у розмірі 7 646 грн. 76 коп., а також індексацію грошового забезпечення за періоди з жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно та з січня 2025 року по квітень 2025 року.
Вважаючи протиправною таку бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 № 876-VII військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військово-службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі за текстом – Постанова №704) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 15; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.
Згідно п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 р. №260 (далі – Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
З огляду на пункт 1 розділу ІІ Порядку №260, посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військово-службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами).
Згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку №260 оклади за військовими званнями виплачуються в розмірах, визначених у додатку 14 до Постанови №704.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі - Інструкція № 200, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини).
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції № 200 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби (п. 3 розділу І Інструкції № 200). 
Згідно п. 7 розділу І Інструкції № 200 грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Відповідно до п. 12 розділу І Інструкції № 200 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених кошторисом військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за поточний місяць здійснюється щомісяця до 20 числа. У ці терміни проводяться виплати грошового забезпечення за перерахунками у зв`язку з присвоєнням (позбавленням) військового звання, призначенням на інші посади, змінами розмірів процентної надбавки за вислугу років тощо.
За правилами п. п. 1-3 розділу ІІІ Інструкції № 200 посадові оклади особам офіцерського складу виплачуються залежно від обійманих ними посад і тарифних розрядів, передбачених штатом військової частини.
Особам офіцерського складу, прийнятим на військову службу за контрактом, з дня зарахування до списків особового складу військової частини та до дня вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку вони призначені, виплачується посадовий оклад, передбачений за 12 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704 (з урахуванням пункту 1 розділу XXV цієї Інструкції).
У разі призначення осіб офіцерського складу на посади посадові оклади за цими посадами виплачуються з того дня, з якого вони приступили до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня підписання наказу про призначення, з урахуванням пункту 6 розділу XXIII цієї Інструкції.
Як встановив суд, наказом командувача Національної гвардії України від 05.04.2025 №109 о/с позивачу було присвоєно чергове військове звання «капітан».
Відповідно до п. 4 Постанови №704 (в редакції Постанови від 12.05.2023 №481) станом на 01.01.2025 для осіб, які проходять службу розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Згідно Схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 14 до Постанови №704) для звання «капітан» встановлено тарифний коефіцієнт 0,72. 
Відповідно до примітки 1 до додатку 14 оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.
Отже, щомісячний оклад позивача за військовим званням «капітан» за період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно мав становити 1270,00 грн. (1762,00 грн. х 0,72, із заокругленням до 10 грн.).
Згідно Архівної відомості за період з жовтня 2023 по червень 2025, оклад позивача за військовим званням у квітні та травні 2025 року становив 1200,00 грн., у червні – 964,67 грн.
З наведеного суд робить висновок, що відповідачем не здійснено в повному обсязі нарахування та виплату позивачу окладу за військовим званням «капітан» за період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року у розмірі 1270,00 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу надбавки за вислугу років за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року, суд зазначає наступне.
За змістом пункту 6 Постанови № 704 виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16.
Згідно додатку 16 до Постанови №704 «Розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу» розмір надбавки при вислузі від 5 до 10 років становить 30 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.
Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції № 200 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за вислугу років на військовій службі виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу за основною чи тимчасово обійманою посадою з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 1 до 5 років - 25 %, від 5 до 10 років - 30 %. 
До вислуги років військовослужбовців для виплати їм надбавки за вислугу років зараховуються в календарному обчисленні періоди служби визначені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (п. 2 розділу VII Інструкції № 200).
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 до вислуги років зараховується, зокрема, військова служба в Національній гвардії. 
Згідно п. 7 розділу VII Інструкції № 200 військовослужбовцям, яким у встановленому порядку зараховано до вислуги років раніше не враховані періоди військової служби (роботи), доплата надбавки за вислугу років здійснюється з дня надання військовослужбовцями документів, що підтверджують їх період служби.
Якщо надбавка за вислугу років виплачувалась військовослужбовцю в менших, ніж належало, розмірах з вини посадових осіб військової частини, здійснюється перерахунок надбавки за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на неї.
Згідно витягу з наказу від 24.06.2025 №182, вислуга років позивача станом на 24.06.2025 в календарному обчисленні становить 08 років 09 місяців 17 днів. 
Отже, станом на дату зарахування в списки особового складу Військової частини НОМЕР_2 (07.10.2023), вислуга років позивача становила 07 років 01 місяць.
Таким чином, з жовтня 2023 року відповідач мав нараховувати та виплачувати позивачу надбавку за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.
Із Архівної відомості за період з жовтня 2023 по червень 2025 суд встановив, що у період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась позивачу надбавка за вислугу років, що суперечить вимогам вищевказаних норм Постанови № 704 та Інструкції № 200.
З жовтня 2024 по червень 2025 відповідачем нараховано та виплачено позивачу надбавку за вислугу років у наступних розмірах: жовтень 2024 – 931,31 грн., листопад 2024 – 1182,18 грн., грудень 2024 – 1160,00 грн., січень 2025 – 1535,00 грн., лютий-травень 2025 – по 1392,50 грн. щомісячно, червень 2025 – 1133,97 грн.
Також, в ході розгляду даної справи суд виснував, що щомісячний оклад позивача за військовим званням «капітан» за період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно мав становити 1270,00 грн., що в свою чергу впливає на визначення розміру надбавки за вислугу років за вказаний період.
Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки за вислугу років з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно відповідно до вимог пункту 6 Постанови № 704 та пункту 1 розділу VII Інструкції № 200, зобов`язавши відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки за вислугу років з жовтня 2023 року по вересень 2024 року в порядку, визначеному Постановою № 704 та Інструкцією № 200.
При цьому, нарахування та виплата сум в конкретному розмірі є результатом їх розрахунку, що є дискреційним повноваженням відповідача, підстави для втручання в які наразі відсутні з огляду на нереалізацію цих повноважень (відповідач такі розрахунки ще не здійснював, а тому не може бути зобов`язаний здійснити такі розрахунки у конкретний спосіб). 
За вказаних обставин суд робить висновок, що позовні вимоги в цій частині є підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати надбавки за особливості проходження служби за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно, суд зазначає наступне.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 НГУ від 07.10.2023 №296, при зарахуванні позивача в списки особового складу частини та на всі види забезпечення, йому, відповідно до Інструкції № 200, була встановлена надбавка за особливості проходження служби у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Із Архівної відомості за період з жовтня 2023 по червень 2025 суд встановив, що за вказаний період позивачу нараховувалась та виплачувалась надбавка за особливості проходження служби у наступних розмірах: жовтень 2023 – 1342,74 грн., листопад-грудень 2023 – по 1665,00 грн. за місяць, січень 2024 – 1739,04 грн., лютий-серпень 2024 – по 1710,00 грн. за місяць, вересень 2024 – 2265,00 грн., жовтень 2024 – 2721,66 грн., листопад 2024 – 3021,08 грн., грудень 2024 – 2900,00 грн., січень 2025 – 2837,50 грн., лютий 2025 – 2481,25 грн., березень-травень 2025 – по 3481,25 грн. за місяць, червень 2025 – 2797,32 грн.
Позивач стверджує, що, зокрема, за жовтень 2023 року надбавка за особливості проходження служби нарахована та виплачена в розмірі 1 342 грн. 74 коп. Водночас, за при посадовому окладі в розмірі 2201 грн. 61 коп., окладі за військове звання в розмірі 453 грн. 87 коп. та надбавці за вислугу років в розмірі 796,64 (що в сумі становить 3452,12), надбавка за особливості проходження служби (50 % від суми) мала б становити 1726,06 коп., що свідчить про недоплату у розмірі 383 грн. 32 коп. 
На думку позивача, загальна сума нарахованої та виплаченої надбавки за особливості проходження служби за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно становила 49 849 грн. 34 коп., хоча мала б становити 57 496 грн. 10 коп., виходячи із розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за вказаний період.
Суд зазначає, що пунктом 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
За правилами п. п. 1, 3 розділу VIII Інструкції № 200 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Розмір надбавки за особливості проходження служби кожному військовослужбовцю встановлюється наказом командира військової частини, командирам військових частин - наказами вищих командирів (начальників).
Отже, положеннями Постанови № 704 та Інструкції № 200 передбачено виплату військовослужбовцям Національної гвардії України надбавки за особливості проходження служби, розмір якої для конкретного військовослужбовця Національної гвардії України не є фіксованим і визначається індивідуально залежно від умов проходження служби, особистого внеску військовослужбовця у результати службової діяльності, а також наявного фонду грошового забезпечення і встановлюється така виплата на підставі відповідного рішення уповноваженого командира (начальника).
За вказаних обставин, із врахуванням наведених норм права, суд робить висновок, що позивач має право на перерахунок та виплату надбавки за особливості проходження служби за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
При цьому, нарахування та виплата сум в конкретному розмірі є результатом їх розрахунку, що є дискреційним повноваженням відповідача, підстави для втручання в які наразі відсутні з огляду на нереалізацію цих повноважень (відповідач такі розрахунки ще не здійснював, а тому не може бути зобов`язаний здійснити такі розрахунки у конкретний спосіб). 
Крім цього, як вже встановлено судом, у період з жовтня 2023 року по вересень 2024 року відповідачем протиправно не нараховувалась і не виплачувалась позивачу надбавка за вислугу років, яка є складовою для обчислення надбавки за особливості проходження служби за вказаний період, а посадовий оклад 
Також, в ході розгляду даної справи суд виснував, що щомісячний оклад позивача за військовим званням «капітан» за період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно мав становити 1270,00 грн., що в свою чергу впливає на визначення розміру надбавки за особливості проходження служби за вказаний період.
Враховуючи вказане, суд робить висновок про необхідність визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу в повному обсязі надбавки за особливості проходження служби за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу надбавки за особливості проходження служби за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно, у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, обчислених за вказаний період, із врахуванням раніше виплачених сум.
Внаслідок цього позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково.
Щодо індексації за періоди з жовтня 2023 року по серпень 2024 року включно та з січня 2025 року по квітень 2025 року включно, суд зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Положеннями статті 1 цього Закону визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За правилами статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною другою статті 5 цього Закону підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок № 1078.
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
У пункті 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
За правилами пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзаци перший - шостий пункту 5 Порядку № 1078).
Порядком № 1078 запроваджено два види індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці», при цьому суми цих індексацій можуть нараховуватися як одночасно, так й окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Відповідно до п. 9 розділу І Інструкції №200 індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених чинним законодавством України.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» було зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказане положення Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» є чинним та неконституційним не визнавалось.
Таким чином, оскільки дія Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» була зупинена на 2023 рік, то підстави для проведення нарахування суми індексації грошового забезпечення, механізм розрахунку якої визначено Порядком № 1078, у 2023 році були відсутні.
Що стосується застосування Порядку № 1078, то він не може бути самостійною підставою для проведення нарахування суми індексації грошового забезпечення, коли дія закону про індексацію зупинена. Порядок № 1078 є інструментом, який застосовується лише тоді, коли чинне законодавство дозволяє це робити, і якщо закон прямо не дозволяє (або забороняє) індексацію, то Порядок № 1078 не може бути застосований.
Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2025 року у справі №380/5270/24.
Оскільки дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було зупинено на 2023 рік пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», то факт протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з жовтня 2023 по грудень 2023 включно – відсутній.
Статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, починаючи з 2024 року базовим місяцем для індексації грошових доходів населення визначено січень 2024 року.
Суд зауважує, що згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін з січня по травень 2024 року не перевищував 103 % (січень 100,4 %, лютий 100,3 %, березень 100,5 %, квітень 100,2 %, травень 100,6 %).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за червень 2024 року, є липень 2024 року, тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовця у зв`язку з її індексацією повинно здійснитись з серпня 2024 року.
З наведеного слідує, що починаючи з січня по липень 2024 року індексація грошового забезпечення військовослужбовців не проводилася правомірно, адже не було перевищення порогу індексації 103 % відповідно до даних Державної служби статистики України. Таким чином, відсутні протиправні дії з боку відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня по липень 2024 року.
Із Архівної відомості за період з жовтня 2023 по червень 2025 суд встановив, що у серпні 2024 року відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення.
За вказаних обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за серпень 2024 року, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за серпень 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Щодо індексації за період з січня по квітень 2025 року, суд зазначає наступне.
Статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Отже, якщо приріст індексу споживчих цін (коефіцієнт індексації) обчислюється з 01.01.2025, то в силу вимог пункту 5 Порядку № 1078 приріст розраховується з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення, тобто таким місяцем є грудень 2024 року. Однак, з урахуванням положень статті 34 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується, а тому базовим місяцем у цьому випадку є січень 2025 року.
Згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін з січня 2025 року по травень 2025 року не перевищував 103 %, а відтак з січня 2025 року по квітень 2025 року індексація грошового забезпечення позивачу відповідачем правомірно не проводилася, оскільки індекс інфляції за березень опубліковано у квітні, індексацію мало бути проведено у травні.
За вказаних обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно ст. 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Пунктом 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159), передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і які не мають разового характеру, разом із сумою індексації: у редакції, чинній до 14.04.2022 про це зазначено у першому абзаці цього пункту, у чинній редакції у шостому абзаці.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону № 2050-III).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-III).
Стаття 7 Закону № 2050-III визначає, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.
Згідно п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Системний аналіз даних положень дає змогу зробити висновок, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів.
При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
У постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, згідно з якою умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до суб`єкта владних повноважень за виплатою такої компенсації.
Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
Крім цього, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
Вчинення ж відповідачем активних дій з остаточної виплати позивачу заборгованості на виконання даного рішення суду ще не здійснена, а тому, суд вказує, що вимога про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсаціє втрати частини доходів в даному випадку є передчасною та задоволенню не підлягає.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову частково.
Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) окладу за військовим званням «капітан» за період з квітня 2025 року по 24 червня 2025 року включно. 
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) оклад за військовим званням «капітан» за період з квітня 2025 року по 24 червня червень 2025 року включно із розрахунку 1270 грн. за повний місяць, з урахуванням раніше виплачених сум.
4. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) надбавки за вислугу років з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно відповідно до вимог пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військово-службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункту 1 розділу VII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200. 
5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) надбавки за вислугу років з жовтня 2023 року по вересень 2024 року в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військово-службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200.
6. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в повному обсязі надбавки за особливості проходження служби за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно
7. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) надбавки за особливості проходження служби за період з жовтня 2023 року по 24 червня 2025 року включно, у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, обчислених за вказаний період, із врахуванням раніше виплачених сум.
8. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексації грошового забезпечення за серпень 2024 року.
9. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за серпень 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
10. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 25.06.2026 року.

Суддя	Костецький Назар Володимирович