ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1511/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жасмін Лінжері» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Жасмін Лінжері» (далі – ТзОВ «Жасмін Лінжері») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2026 №UA205000202632 в частині донарахувань, яким визначено до сплати суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім лікарських засобів …; тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну…) в розмірі 168642,14 грн (134913,68 грн за податковими та/або іншими зобов`язаннями та 33728,46 грн – штрафні санкції) та від 22.01.2026 №UA205000202631, яким визначено до зобов`язання за платежем Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання в розмірі 803632,80 грн (674568,44 грн – за податковими та/або іншими зобов`язаннями та 129064,36 грн – штрафні санкції).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу Волинської митниці від 08.10.2025 №468 у період з 04.11.2025 по 15.12.2025 проводилася документальна планова виїзна перевірка ТзОВ «Жасмін Лінжері» з питань дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період діяльності з 01.11.2020 по 31.10.2025, за наслідками якої складено акт від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 «Про результати документальної виїзної перевірки дотримання ТзОВ «Жасмін Лінжері» вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.11.2020 по 31.10.2025». 
Перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Жасмін Лінжері»:
- пункту 2 частини 2 статті 52, частини четвертої, пункту 5, 6 частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 58, частини першої статті 69 частини 1 статті 257, пункту 1 частини 1 статті 279, частини 5 статті 280, частини 1 статті 281 Митного кодексу України (далі – МК України), Доповнення 1 до Регіональної конвенції, Угоди про вільну торгівлю між Україною та ЄС, правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Закону України від 04.06.2020 №674-ІХ «Про Митний тариф України», від 19.10.2021 №2697-ІХ «Про Митний тариф України» в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита в періоді, що перевірявся, на загальну суму 798609,43 грн;
- пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 160826,80 грн.
На підставі акту перевірки Волинська митниця прийняла такі податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми грошових зобов`язань: від 22.01.2026 №UA205000202632 за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім лікарських засобів …; тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну…) в розмірі 201033,54 грн (160826,80 грн за податковими та/або іншими зобов`язаннями та 40206,74 грн – штрафні санкції) та від 22.01.2026 №UA205000202631 за платежем Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання в розмірі 937654,77 грн (798609,43 грн – за податковими та/або іншими зобов`язаннями та 139045,34 грн – штрафні санкції).
Позивач не погоджується із висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на таке.
Так, ТзОВ «Жасмін Лінжері», вважає безпідставним встановлене митним органом нібито порушення щодо отримання пільги і звільненні від оподаткування по сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801, що надавався до митного оформлення за МД від 13.09.2024 №24UA20514005812706.
За митною декларацією від 13.09.2024 №24UA205140058127U6 ТзОВ «Жасмін Лінжері» здійснено митне оформлення товару «Чашки формовані для корсетних виробів, в розрізі артикулів...» за кодом згідно з УКТЗЕД 6212900000, фактурною вартість – 27859,00 євро та митною вартістю - 1274,296,21 грн, країна походження товару - ЄС, експортер - MUEHLMEIER BODYSHAPING GmbH (Німеччина).
Під час митного оформлення товару «Чашки формовані для корсетних виробів, в розрізі артикулів...» застосовано преференційний режим вільної торгівлі, код пільги - «410». За результатами перевірки електронних копій документів, які надавались за МД від 13.09.2024 №24UA205140058127U6 встановлено, що для підтвердження преференційного походження товару до митного оформлення надавався сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801, який не засвідчений митними органами країни експорту (Німеччина). В графі II сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 відсутній відбиток печатки посадової особи митниці.
Однак, як зазначає позивач, у сертифікаті з перевезення товару EUR.1 від 06.01.2025 № L945801 у графі 11 наявні як підпис, так і відбиток печатки митного органу Німеччини, а також підпис і печатка експортера товару, що свідчить про відсутність будь-яких порушень при його оформленні. Крім того, під час здійснення митного оформлення митний орган перевірив вказаний сертифікат та не висловив жодних сумнівів щодо його автентичності чи законності. Водночас митний орган не вимагав від декларанта жодних додаткових документів на підтвердження легітимності сертифіката або підстав для застосування преференційного режиму. Також під час митного оформлення за відповідною митною декларацією митним органом не було складено жодного протоколу про порушення митних правил, не приймались рішення про коригування митної вартості та не витребовувались додаткові документи. Вказані обставини свідчать про те, що митний орган фактично визнав правомірність застосування преференції та автентичність поданого сертифіката EUR.1. Більше того, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності документів про походження товару чи обґрунтованості застосування преференцій митний орган був наділений правом звернутися із відповідним запитом до компетентного органу держави, який видав сертифікат, з метою підтвердження або спростування відповідної інформації. Однак, як вбачається з акта перевірки, жодних дій у цьому напрямку митним органом здійснено не було. Натомість під час проведення планової документальної виїзної перевірки, після виникнення у митного органу сумнівів щодо зазначеного сертифіката, ТзОВ «Жасмін Лінжері» самостійно звернулося до компетентних органів Німеччини та отримало дублікат сертифіката EUR.1 від 06.01.2025 № А954967, яким було підтверджено легітимність первинного сертифіката від 06.08.2024.
Таким чином, ТзОВ «Жасмін Лінжері» не допустило жодних порушень митного законодавства при поданні та використанні сертифіката EUR.1. 
Крім того, за результатами проведеної перевірки встановлено, що за період з 01.11.2020 по 31.10.2025 ТзОВ «Жасмін Лінжері» здійснено митне оформлення товару «Додаткові речі до одягу - бантики для жіночої білизни...» за кодом згідно з УКТЗЕД 6217100000 за 42 МД згідно Додатків 9, 10 до Акту, та «Частини одягу - бантики для жіночої білизни» за кодом згідно з УКТЗЕД 6217900000 за 1 МД. На підставі частини 2 абзацу 2 статті 344-1 МК України здійснено пост митний контроль шляхом проведення до перевірочного аналізу в частині правильності класифікації товару «Додаткові речі до одягу - бантики для жіночої білизни...» за митними деклараціями від 03.08.2023 №23UA20514006183805, від 25.09.2023 №23UA205140077974U8, від 27.06.2024 №24UA20514004122706, від 17.12.2024 №2411A205140079337U2.
За результатами доперевірочного аналізу митницею встановлено, що товар «бантики для жіночої білизни», задекларований ТзОВ «Жасмін Лінжері» у товарній підкатегорії 6217100000 УКТ ЗЕД як «додаткові речі до одягу», фактично підлягає класифікації за кодом 6217900000 УКТ ЗЕД як «частини одягу». Для підтвердження правильності класифікації митницею направлялись запити від 13.06.2025, 16.06.2025 та 11.07.2025 щодо надання додаткової інформації, характеристик товару, каталогів виробника та фотографій. У відповідь ТзОВ «Жасмін Лінжері» надало відповідні документи та фото товару за кількома митними деклараціями 2023-2024 років. Митниця зазначила, що згідно з поясненнями до товарної позиції 6217 УКТ ЗЕД банти, рюші, оборки та подібні декоративні елементи належать до частин одягу, оскільки вони пришиваються до виробу та є його невід`ємною складовою. Відтак «бантики для жіночої білизни» класифікуються за кодом 6217900000 зі ставкою ввізного мита 12%, а не за кодом 6217100000 зі ставкою 6,3%. Також митниця послалась на рішення про класифікацію товару від 26.09.2025 №25UA20514000073-КТ, яким аналогічний товар було перекласифіковано саме за кодом 6217900000. Подальше митне оформлення цього товару вже здійснювалось із врахуванням зазначеного рішення.
Перевіркою встановлено порушення вимог статті 69 МК України, Закону України «Про Митний тариф України» та правил 1 і 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, що призвело до застосування занижених ставок ввізного мита. За результатами перевірки визначено заниження податкових зобов`язань на загальну суму 710 087,02 грн, з яких: ввізне мито - 591 739,19 грн; ПДВ - 118 347,83 грн. При цьому частина митних декларацій оформлювалась із застосуванням пільг «410» та «224» у період дії воєнних пільг, тому за такими деклараціями зміна коду товару не вплинула на суму митних платежів.
На противагу цьому позивач зазначає, що позиція митного органу щодо класифікації товару «бантики для жіночої білизни» за кодом 6217900000 УКТ ЗЕД як «частини одягу» є необґрунтованою та такою, що суперечить змісту пояснень до товарної позиції 6217 УКТ ЗЕД.
Пояснення до товарної позиції 6217 прямо передбачають, що до неї включаються як «додаткові речі до одягу», так і «частини одягу». Наведений у пунктах (1)-(12) перелік товарів стосується всієї товарної позиції 6217 загалом, а не виключно підкатегорії 6217900000. Тому твердження митного органу про те, що банти автоматично належать саме до «частин одягу», не випливає зі змісту пояснень УКТ ЗЕД.
При класифікації товару ТзОВ «Жасмін Лінжері» виходило з функціонального призначення виробу. Бантик на жіночій білизні має виключно декоративний характер та не впливає на функціональне призначення виробу. Білизна без бантика повністю зберігає свої основні властивості та функції, а отже бантик є додатковою річчю до одягу, а не його невід`ємною частиною.
Правильність такої класифікації підтверджується: багаторічною практикою митного оформлення товару за кодом 6217 10 00 00 протягом понад 13 років; відсутністю рішень митного органу про зміну коду товару за переважною більшістю митних декларацій; тим, що навіть після проведення доперевірочного аналізу Волинська митниця 06.08.2025 оформила аналогічний товар без зміни коду УКТ ЗЕД; специфікаціями виробника, в яких зазначено код 6217100000; експортними деклараціями (MRN) країн ЄС, у яких товар також класифіковано за кодом 6217100000; висновками експертів Волинської торгово-промислової палати від 06.08.2025 №В-1030 та від 23.09.2025 №В-1231, згідно з якими бантик є декоративним елементом і відноситься до коду 6217100000 УКТ ЗЕД.
Крім того, вибірковий підхід митного органу підтверджується тим, що щодо одного й того ж товару, того ж виробника, за тим самим контрактом та у той самий період митницею приймались різні рішення щодо класифікації без належного обґрунтування причин такої зміни підходу.
Таким чином, товар «бантики для жіночої білизни» відповідає характеристикам «додаткових речей до одягу» та підлягає класифікації за кодом 6217100000 УКТ ЗЕД.
З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (т.2, а. с. 76).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (т.2, а. с. 79-94) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні.
Вказує, що наказом Держмитслужби від 03.09.2025 №913 затверджено План-графік документальних планових виїзних перевірок на IV квартал 2025 року. На його виконання Волинською митницею 08.10.2025 видано наказ №468 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Жасмін Лінжері» за період з 01.11.2020 по 31.10.2025 тривалістю 30 робочих днів, починаючи з 04.11.2025. Позивача було належним чином повідомлено про проведення перевірки листом від 09.10.2025 №7.3-2/19-02/13/11772 із направленням копії наказу. Повідомлення отримано 14.10.2025, тобто більш ніж за 10 календарних днів до початку перевірки. Перевірка проводилась з 04.11.2025 по 15.12.2025 відповідно до затвердженої програми та охоплювала питання: правильності нарахування і сплати митних платежів; законності застосування пільг; правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; відповідності документів даним митних декларацій; законності переміщення товарів через митний кордон України. У ході перевірки митним органом направлялись письмові запити щодо надання документів, пояснень та інформації, які вручались представнику ТзОВ «Жасмін Лінжері» під підпис або надсилались електронною поштою. Підприємством документи надавались у повному обсязі.
За результатами перевірки електронних копій документів, поданих за митною декларацією від 13.09.2024 №24UA205140058127U6, митним органом встановлено, що для підтвердження преференційного походження товару був наданий сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801, який не містив відбитка печатки митного органу країни експорту (Німеччина) у графі 11 «Митний дозвіл».
Відповідач послався на Пояснення Комісії ЄС (2007/C 83/01 від 17.04.2007), відповідно до яких сертифікати EUR.1 вважаються технічно непридатними для застосування тарифних преференцій, зокрема у випадку відсутності відбитка печатки митного органу в графі 11 або невідповідності такого відбитка офіційним зразкам.
У зв`язку з цим дійшов висновку, що сертифікат EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 був оформлений з порушенням вимог правил походження товарів, а тому преференційний режим вільної торгівлі за МД від 13.09.2024 №24UA205140058127U6 застосовано безпідставно.
Під час перевірки ТзОВ «Жасмін Лінжері» листом від 10.11.2025 №565 повідомило про втрату оригіналу сертифіката EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 та надало дублікат сертифіката EUR.1 від 05.11.2025 №А954967 із позначкою «DUPLICATE» у графі 7. Разом з тим, у графі 11 дубліката дата видачі оригінального сертифіката «06.09.2024» була зазначена нечітко та з виправленнями.
Відповідач зазначив, що відповідно до статей 18 та 23 Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження дублікат сертифіката EUR.1 є чинним з дати видачі оригіналу та може бути використаний протягом чотирьох місяців із цієї дати. Враховуючи, що оригінальний сертифікат був виданий 06.09.2024, строк дії дубліката закінчився 06.01.2025.
З огляду на це митний орган вважає, що наданий дублікат сертифіката EUR.1 від 05.11.2025 №А954967 не може бути підставою для застосування преференційного режиму вільної торгівлі.
Щодо класифікації товару за УКТЗЕД.
Так, позивач стверджує, що всі 12 пунктів Пояснень до товарної позиції 6217 стосуються одночасно обох підкатегорій товарів, а тому «бантики для жіночої білизни» слід відносити до додаткових речей до одягу за кодом 6217 10 00 00 УКТ ЗЕД, однак відповідач з такими доводами не погоджується та зазначає, що класифікація товарів в Україні здійснюється відповідно до УКТ ЗЕД, розробленої на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, а офіційним інструментом її тлумачення є Пояснення до УКТ ЗЕД, затверджені наказами Держмитслужби. 
Дійсно, у поясненнях до товарної позиції 6217 наведено перелік товарів, що включаються до цієї позиції. Однак перелік побудований таким чином, що товари, зазначені в одному пункті, належать до однієї категорії — або до додаткових речей до одягу, або до частин одягу. «Банти» зазначені у пункті 11 Пояснень разом із такими елементами, як кишені, рукави, коміри, манжети, жабо, манишки тощо, які за своїм змістом є саме частинами одягу. Відтак бантики також відносяться до частин одягу та підлягають класифікації за кодом 6217 90 00 00 УКТ ЗЕД.
Доводи позивача про те, що бантик є лише декоративним елементом і не впливає на функціональність білизни, не спростовують правильності такої класифікації, оскільки Пояснення до товарної позиції 6217 не ставлять віднесення товару до частин одягу у залежність від його функціонального призначення. Інші декоративні елементи - розетки, рюші, оборки, волани - також не впливають на основну функцію білизни, однак прямо віднесені до частин одягу.
Разом з тим, посилання позивача на висновки Волинської ТПП від 06.08.2025 №В-1030 та від 23.09.2025 №В-1231 у відповідності до частини восьмої статті 69 МК України такі мають лише інформаційний характер, при цьому їх обґрунтування фактично зводиться до твердження про декоративний характер товару, без належного аналізу Пояснень до товарної позиції 6217 УКТ ЗЕД. Крім того, питання визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД належить до компетенції митного органу. Судовий експерт може встановлювати характеристики товару, однак не визначати код УКТ ЗЕД, що прямо випливає з положень МК України та Науково-методичних рекомендацій щодо проведення товарознавчих експертиз.
Також безпідставними є твердження позивача про непослідовність дій митниці, оскільки 26.09.2025 Волинською митницею прийнято рішення №25UA20514000073-КТ, яким аналогічний товар ТзОВ «Жасмін Лінжері» також класифіковано як «частини одягу» за кодом 6217 90 00 00 УКТ ЗЕД. Зазначене рішення є чинним та не скасованим.
Отже, митницею класифікацію товару здійснено відповідно до вимог УКТ ЗЕД та Пояснень до товарної позиції 6217, а прийняті податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими.
Ухвалою суду від 25.02.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено (т.4, а.с. 65).
Ухвалою суду від 19.05.2026 витребувано у Волинської митниці розрахунок проведених нарахувань згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за платежами «мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання" та «податок на додану вартість з товарів, ввезених та територію України суб`єктами господарювання», а також застосованих штрафних санкцій у розрізі виявлених порушень: декларування товарів на підставі сертифікату EUR.1 від 06.09.2024 №L945801; декларування товарів за кодом 6217100000 згідно з УКТЗЕД (т.4, а. с. 68).
На виконання вимог ухвали суду, 21.05.2026 відповідачем надано витребувані документи.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Наказом Державної митної служби України від 03.09.2025 №913 затверджено План-графік проведення митними органами документальних планових виїзних перевірок підприємств на IV квартал 2025 року (т.3, а. с. 236).
08.10.2025 Волинською митницею на підставі п.9 ч.1 ст.336, абз. 3 ч. 2 ст. 344-1, ч. 3 ст. 346 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ, на виконання наказу Держмитслужби від 03.09.2025 №913 «Про затвердження Плану-графіка проведення митними органами документальних планових виїзних перевірок підприємств на IV квартал 2025 року», винесено наказ №468 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання ТзОВ «Жасмін Лінжері» вимог законодавства України з питань митної справи» за період діяльності з 01.11.2020 по 31.10.2025 тривалістю 30 робочих днів з 04.11.2025 (т.3, а. с. 237). Примірник наказу від 08.10.2025 №468 було скеровано позивачу листом від 09.10.2025 №7.3-2/19-02/13/11772 та отримано 14.10.2025.
ТзОВ «Жасмін Лінжері» направлено письмові запити, а саме: 
- від 04.11.2025 № 19/19-03/13/12763 щодо надання завірених копій документів; 
- від 07.11.2025 №7.3-19/19-03/13/1, щодо надання оригіналів документів про походження товару, які були підставою для надання преференційного режиму вільної торгівлі за митними деклараціями: № 23UA100290790762U0 від 03.05.2023, № 24UA100290120135U3 від 17.03.2024, № 25UA100290012100U0 від 01.04.2025; 
- від 21.11.2025 №19/19-03/13/13465, щодо надання роз`яснень щодо виявлених розбіжностей за митними деклараціями: № 23UA100290790762U0 від 03.05.2023, № 24UA100290120135U3 від 17.03.2024, № 25UA100290012100U0 від 01.04.2025; 
- від 21.11.2025 №19/19-03/13/13487, щодо надання обгрунтованих поясненнь щодо класифікації товару «Вузькі тканини, призначені для виробництва жіночої білизни-стрічка з синтетичних волокон (100% поліамід, що використовується як чохли для каркасу жіночої білизни: артикул - BB 1098/00703, в асортименті кольорів…», виробник – «Wilh.Wissner GmbH & Co.KG», Німеччина, торгівельна марка – «Wissner» (далі – Товар) код 5806329000 УКТЗЕД, за митними деклараціями згідно Переліку;
- від 05.12.2025 № 19/19/13/14018 надання інформації та завірені копії документів: що стосуються перевезення товарів за МД від 21.12.2022 №22UA205140091991U0, від 12.12.2022 № 22UA205140089257U2 відповідно до CMR № 376524 від 20.12.2024, № 16042301 від 09.12.2022. Узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки, наведено в додатку № 2 до Акту перевірки від 29.12.2025 №163/25/7.3- 19/17/38181266.
За результатами перевірки було складено акт перевірки від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 (т.1, а. с. 27-70), яким встановлено порушення позивачем:
- пункту 2 частини 2 статті 52, частини четвертої, пункту 5, 6 частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 58, частини першої статті 69 частини 1 статті 257, пункту 1 частини 1 статті 279, частини 5 статті 280, частини 1 статті 281 Митного кодексу України (далі – МК України), Доповнення 1 до Регіональної конвенції, Угоди про вільну торгівлю між Україною та ЄС, правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Закону України від 04.06.2020 №674-ІХ «Про Митний тариф України», від 19.10.2021 №2697-ІХ «Про Митний тариф України» в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ввізного мита в періоді, що перевірявся, на загальну суму 798609,43 грн;
- пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 160826,80 грн.
Позивач, не погодившись із висновками акту перевірки, подав заперечення на нього від 09.01.2026 №35, за результатами розгляду якого Волинська митниця листом від 20.01.2026 №7.3-2/19/13/958 повідомила, що висновки акту перевірки від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 залишаються без змін, а заперечення без задоволення (т.1 а. с. 18-26).
На підставі висновків акту перевірки від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 митницею прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
- від 22.01.2026 №UA205000202631 (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозиться на територію України суб`єктами господарювання» в розмірі 798609,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 139045,34 грн (т.1, а. с. 80-84);
- від 22.01.2026 №UA205000202632 (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» в розмірі 160826,80 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 40206,74 грн (т.1, а. с. 87-91).
При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
За правилами, наведеними у статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи пересвідчуються в такому: у правильності, точності, повноті та достовірності інформації, що міститься у митній декларації, митне оформлення якої завершено; у наявності, точності, правильності і достовірності документів, на підставі яких товари поміщені у відповідні митні режими, а також існуванні, справжності, правильності і дійсності будь-якого підтвердного документа, у тому числі шляхом перевірки облікових записів та іншої документації підприємства щодо операцій із відповідними товарами або щодо попередніх та/або наступних комерційних операцій із такими товарами після їх випуску; у законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України; у своєчасності, достовірності, повноті нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (частина друга статті 345 МК України).
Частиною третьою статті 345 МК України визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Згідно з частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.
Відповідно до частини першої - шостої статті 346 МК України документальні виїзні перевірки проводяться за наказом відповідного митного органу з урахуванням обставин і підстав, установлених цим Кодексом. Документальною плановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка передбачена планом-графіком проведення документальних планових виїзних перевірок митного органу та проводиться за місцезнаходженням підприємства, що перевіряється. У разі відсутності на підприємстві належних умов для роботи посадових осіб митного органу перевірка такого підприємства за згодою його керівника може проводитися у приміщенні митного органу. Документальні планові виїзні перевірки проводяться митними органами на підставі квартальних планів-графіків проведення таких перевірок, які формуються ними самостійно, виходячи з результатів аналізу зовнішньоекономічних операцій підприємств із застосуванням системи управління ризиками. Порядок планування митними органами виїзних перевірок визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Квартальні плани-графіки проведення документальних планових виїзних перевірок митного органу оприлюднюються на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, до 15 числа останнього місяця кварталу, який передує кварталу, в якому будуть проводитися такі перевірки. Документальна планова виїзна перевірка одного й того самого підприємства може проводитися не більше одного разу на 12 місяців. У разі планування митними та іншими контролюючими органами проведення документальної планової виїзної перевірки одного й того самого підприємства така перевірка проводиться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення документальних планових виїзних перевірок центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, визначається Кабінетом Міністрів України. Право на проведення документальної планової виїзної перевірки підприємства надається лише за умови, що керівнику цього підприємства або уповноваженій ним особі не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення документальної планової виїзної перевірки та копію наказу про її проведення у спосіб, визначений частиною шостою статті 344-1 цього Кодексу. До наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки додається програма перевірки як його невід`ємний додаток.
Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Таким чином, митний орган вправі проводити документальні перевірки платників податків після проведення митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг з підстав виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи.
Як встановлено судом, на підставі наказу Волинської митниці від 08.10.2025 №468 відповідачем була проведена документальна документальна планова виїзна перевірка дотримання ТзОВ «Жасмін Лінжері» вимог законодавства України з питань митної справи» за період діяльності з 01.11.2020 по 31.10.2025 тривалістю 30 робочих днів з 04.11.2025 (т.3, а. с. 237).
Результати перевірки оформлені актом від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Жасмін Лінжері» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи за період з 01.11.2020 по 31.10.2025» (т.1, а. с. 27-70).
З пункту 3.4.1 акту перевірки від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 слідує, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що за період з 01.11.2020 по 31.10.2025 ТзОВ «Жасмін Лінжері» здійснено митне оформлення товару «Додаткові речі до одягу – бантики для жіночої білизни…» за кодом 6217100000 згідно з УКТЗЕД за 42 МД згідно Додатків 9,10 до Акту , та «Частини одягу - бантики для жіночої білизни» за кодом 6217900000 згідно з УКТЗЕД за 1 МД . 
На підставі абзацу 2 частини другої статті 344-1 МК України митним органом проведено постмитний контроль та доперевірочний аналіз правильності класифікації зазначеного товару за митними деклараціями від 03.08.2023 №23UA205140061838U5, від 25.09.2023 №23UA205140077974U8, від 27.06.2024 №24UA205140041227U6 та від 17.12.2024 №24UA205140079337U2.
Для підтвердження правильності класифікації товару митним органом були витребувані додаткові документи, зокрема відомості про характеристики товару, каталоги виробника та фотоматеріали. У відповідь ТзОВ «Жасмін Лінжері» надало запитувані документи та інформацію.
За результатами аналізу наданих документів і фотографій митний орган дійшов висновку, що товар «бантики для жіночої білизни» помилково був задекларований за кодом 6217100000 УКТ ЗЕД. Встановлено, що зазначені бантики призначені для пришивання до виробів жіночої білизни, є їх невід`ємною складовою та не використовуються самостійно як аксесуар до одягу. Відтак вони належать до частин одягу та підлягають класифікації за кодом 6217900000 УКТ ЗЕД відповідно до Правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД.
За період з 01.11.2020 по 31.10.2025 прийнято одне рішення щодо класифікації товарів, ввезених на адресу ТзОВ «Жасмін Лінжері» від 26.09.2025 № 25UA20514000073-КТ на товар «Частини одягу - бантики для жіночої білизни…», відповідно до якого, заявлений до митного оформлення товар за кодом 6217100000 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 6,3%) класифіковано за кодом 6217900000 згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита 12%). Митне оформлення товару «Частини одягу - бантики для жіночої білизни…» за кодом 6217900000 здійснено за МД від 06.10.2025 №25UA205140062253U2 з врахуванням рішення щодо класифікації товарів від 26.09.2025 №25UA20514000073- КТ .
Відтак, перевіркою встановлено порушення частини першої статті 69 МК України, Закону України від 04.06.2020 №674-IX «Про Митний тариф України», від 19.10.2022 №2697-IX «Про Митний тариф України», правил 1,6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД в частині правильності класифікації товару при митному оформленні, застосовані при цьому занижені ставки ввізного мита. 
За результатами перевірки, з урахуванням отриманої інформації та документів, фотографій на імпортований ТОВ «ЖАСМІН ЛІНЖЕРІ» товар відповідно до частини четвертої статті 69 та частини дванадцятої статті 354 МК України під час перевірки правильності класифікації товарів згідно з УКТЗЕД визначено код товару «Частини одягу - бантики для жіночої білизни…» згідно з УКТ ЗЕД 6217900000 (ставка ввізного мита 12%).
Згідно з актом перевірки, такі порушення спричинили заниження податкових зобов`язань зі сплати митних платежів на загальну суму 710087,02 грн, у тому числі ввізного мита – 591739,19 грн та податку на додану вартість – 118347,83 грн.
Щодо встановлених митницею під час перевірки порушень у частині неправильної класифікації товару суд зазначає таке.
Згідно із статтею 67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про митний тариф» від 19.10.2022 №2697-IX (далі - Закон №2697-IX) цим законом встановлюється Митний тариф України. Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.
Нормами частини першої статті 68 МК України визначено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 68 МК України постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428 затверджено Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі – Порядок №428).
Згідно із пунктами 2, 3 Порядку №428 УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.
УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).
Відповідно до пункту 5-1 Порядку №428 з метою забезпечення однакового застосування всіма митними органами правил класифікації товарів рішення щодо класифікації товарів згідно з УКТЗЕД та рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів приймаються митними органами з урахуванням підходів до класифікації окремих товарів згідно з Комбінованою номенклатурою, закріплених у відповідних актах права Європейського Союзу (acquis ЄС), за умови, що такі підходи не суперечать положенням Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів.
Відповідно до частин першої - другої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно із частиною третьою статті 69 МК України на вимогу посадової особи митного органу декларант зобов`язаний надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари (частина четверта статті 69 МК України).
Нормами частини п`ятої статті 69 МК України передбачено, що для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Для цілей класифікації товарів під товарами з ідентичними характеристиками розуміються товари, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики, хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до частини сьомої статті 69 МК України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.
Згідно із частиною восьмою статті 69 МК України висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397, класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України «Про Митний тариф України» (далі - Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику відповідно до вимог МК України, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.
Пунктами 1, 2, 3, 4, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Верховний Суд у постановах від 08.02.2022 у справі №808/3175/16, від 26.06.2023 у справі №804/892/17, від 21.07.2023 у справі №821/1680/16 наголошував, що відносячи товар до тієї чи іншої позиції, слід виходити з більш конкретного його опису. Саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТЗЕД.
Як встановлено судом, за результатами проведеної документальної перевірки встановлено невірну класифікацію товару за митними деклараціями від 03.08.2023 №23UA205140061838U5, від 25.09.2023 №23UA205140077974U8, від 27.06.2024 №24UA205140041227U6 та від 17.12.2024 №24UA205140079337U2 «додаткові речі до одягу - бантики для жіночої білизни» код товару визначено 6217100000 згідно з УКТЗЕД.
Згідно із Законом №2697-IX, яким встановлено Митний тариф України, розділ ХІ «Текстильні матеріали та текстильні вироби», включає
Групу 67 «Одяг та додаткові речі до одягу, текстильні, крім трикотажних»
6217 - Інші готові додаткові речі до одягу; частини одягу або додаткових речей до одягу, крім виробів товарної позиції 6212
- 6217 10 00 00 - додаткові речі до одягу.
Ставка мита становить 6,3 %.
Натомість митний орган вказує на те, що товар «додаткові речі до одягу - бантики для жіночої білизни» слід класифікувати у товарній підкатегорії 6217900000.
Група 67 «Одяг та додаткові речі до одягу, текстильні, крім трикотажних»
6217 - Інші готові додаткові речі до одягу; частини одягу або додаткових речей до одягу, крім виробів товарної позиції 6212
- 6217 90 00 00 - частини
Ставка мита становить 12 %.
Однак, суд не погоджується із такою класифікацією спірного товару митницею з наступних підстав.
При вирішенні спірних правовідносин, суд враховує, що на виконання положень статті 68 МК України, Порядку №428, наказом Державної митної служби затверджено Пояснення до УКТЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, затверджені наказом Державної митної служби України від 14.12.2022 №543 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» (далі - Пояснення).
У Поясненнях до товарної позиції 6217 зазначено, що до цієї товарної позиції включаються готові текстильні додаткові речі до одягу, крім трикотажних машинного або ручного в`язання, які не зазначені чи не включені до інших товарних позицій цієї групи або де-небудь ще в УКТЗЕД. До цієї товарної позиції також включаються частини одягу або додаткові речі до одягу, крім трикотажних машинного або ручного в`язання, крім частин виробів товарної позиції 6212.
До цієї товарної позиції включаються, серед іншого (іnter alіa):
(1) Підпахівники переважно з прогумованої тканини чи з гуми, покритої текстильним матеріалом. Підпахівники, виготовлені повністю з пластмас або гуми, до цієї товарної позиції не включаються (товарні позиції 3926 і 4015, відповідно). 
(2) Плечові накладки (наплечники) чи інші накладки. Вони переважно виготовляються з вати, повсті чи текстильних відходів, покритих текстильним матеріалом. Плечові накладки (наплечники) та інші накладки з гуми (переважно пористої гуми), не покриті текстильним матеріалом, до цієї товарної позиції не включаються (товарна позиція 4015).
(3) Пояси усіх видів (включаючи патронташі) і пояси (наприклад, для військових чи священнослужителів) з текстильного матеріалу, еластичні чи нееластичні, чи прогумовані чи непрогумовані, чи виготовлені з металевих ниток. Ці вироби включаються до цієї товарної позиції, навіть якщо вони мають пряжки чи прикраси з дорогоцінних металів або прикрашені перлами, дорогоцінним чи напівдорогоцінним камінням (природним, штучним чи реконструйованим).
(4) Муфти, включаючи муфти з оздобленням з натурального чи штучного хутра з лицьового боку.
(5) Нарукавники.
(6) Коміри для моряків.
(7) Еполети, нарукавні пов`язки і т.д.
(8) Етикетки (ярлики), знаки, емблеми, світловідбивні знаки та аналогічні вироби (крім вишитих орнаментів товарної позиції 5810), виготовлені способом, відмінним від нарізування за формою чи розміром. (Якщо ці вироби виготовлені лише викроюванням за формою чи розміром, вони виключаються з цієї товарної позиції – товарна позиція 5807).
(9) Аксельбанти, ремені для біноклів і т.д.
(10) Окремо подані знімні підстьобування для плащів і аналогічного одягу.
(11) Кишені, рукави, коміри, вузькі мереживні чи текстильні комірці, намітки (англ. Wimples), прикраси різних видів (такі, як розетки, банти, рюші, оборки та волани), манишки, жабо (включаючи комбіновані з комірами), манжети, кокетки, закоти комірів або лацканів і подібні вироби.
(12) Панчохи, шкарпетки та підслідники (включаючи з мережив) і панчішно-шкарпеткові вироби без підошов, приклеєних, пришитих чи з`єднаних іншим способом з верхом, крім дитячих черевичків без підошов (пінетки).
Деякі готові оздоблювальні вироби (наприклад, помпони та кисті, а також орнаменти з мережив або вишивки) включаються до групи 58 так само, як і оздоблювальний матеріал у куску.
Вироби цієї товарної позиції часто виготовляються з мережив або вишивок і відносяться до цієї товарної позиції незалежно від того, чи сплетені вони з мережив відразу за формою чи виготовлені з мереживного полотна чи вишитих матеріалів товарної позиції 5804 або 5810.
До цієї товарної позиції не включаються:
(а) додаткові речі дитячого одягу товарної позиції 6209;
(b) пояси для професійного використання (наприклад, для чистильників вікон або електриків) чи розетки (у вигляді нашивок зі стрічок у формі квітки, наприклад, ті, які вручаються на змаганнях), крім використовуваних для одягу (товарна позиція 6307);
(c) оздоба з пір`я (товарна позиція 6701);
(d) оздоба зі штучних квітів, листя або фруктів товарної позиції 6702;
(e) стрічки з закріпленими кнопками чи стрічки (тасьма) з гачками і петлями («липучка») (товарна позиція 5806, 8308 або 9606 залежно від конкретного випадку);
(f) застібки-блискавки (товарна позиція 9607).
Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що частина одягу - це елемент, без якого річ не може виконувати свою основну функцію. Додаткова річ до одягу, навпаки, є аксесуаром або декоративним елементом, який доповнює основний виріб, але не є його обов`язковою складовою. При здійсненні класифікації товару позивач перш за все враховував функціональне призначення бантика: якщо бюстгальтер пошитий без бантика - то він виконує ту ж саму функцію, що і з бантиком, отже бантик тут є звичайним декоративним елементом, додатковою річчю, а не функціональною частиною одягу.
Заперечуючи доводи позивача, відповідач вказує, що текстильні додаткові речі для одягу - це готові вироби або деталі, виготовлені з текстильних матеріалів (бавовни, шовку, синтетики тощо), які доповнюють основний предмет одягу для функціональності, зручності чи декору. Частини одягу призначені для використання в складі одягу, тобто будуть прикріплені (наприклад, вшиті) до одягу. Товар «бантики для жіночої білизни» пришиваються до одягу та є його невід`ємною частиною.
Матеріалами справи підтверджується, що ТзОВ «Жасмін Лінжері» неодноразово здійснювало декларування товару: «бантики для жіночої білизни» в товарній підкатегорії згідно з УКТЗЕД - 6217100000.
Із акту Волинської митниці від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 (т.1, а. с. 27-70) про результати планової документальної виїзної перевірки ТзОВ «Жасмін Лінжері», в ході перевірки встановлено, що за період з 01.11.2020 по 31.10.2025 позивачем здійснено митне оформлення товару «Додаткові речі по одягу - бантики для жіночої білизни...» за кодом 6217100000 згідно з УКТЗЕД за 42 МД (пункту 3.4.1 акту).
Водночас, із самого ж акту (аркуш акту 28) слідує, що за період з 01.11.2020 по 31.10.2025 прийнято 1 рішення щодо класифікації товарів, ввезених на адресу ТзОВ «Жасмін Лінжері» від 26.09.2025 № 25UA20514000073-КТ на товар «Частини одягу - бантики для жіночої білизни…», відповідно до якого, заявлений до митного оформлення товар за кодом 6217100000 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 6,3%) класифіковано за кодом 6217900000 згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита 12%).
Крім того, ТзОВ «Жасмін Лінжері» було замовлено у Волинські торгово-промисловій палаті експертизи щодо визначення коду УКТЗЕД бантів. В результаті проведених експертиз Волинською торгово-промисловою палатою надано висновок, зокрема від 23.09.2025 №В-1231 (т.1, а. с. 158-244), предметом дослідження якого був бантик, що поставляється згідно інвойсів №FA2025/39910 від 15.09.2025 та №FA2025/39911 від 15.09.2025.
Як вбачається із вказаного висновку, порівнявши по два зразки колекції HYPNOSE CONCEPT в кольорах BEIGE, MILK, BLACK та колекції BASIC в кольорах BEIGE, WHISPER WHITE, BLACK, ідентичні за артикулем, але один з бантиком, а інший без нього, експертом зроблено висновок, що на основне призначення зразків, а саме нижньої білизни, наявність чи відсутність бантика не впливає. На наданих зразках бантик слугує елементом декору, оскільки інших функціональних призначень не виконує, а саме з`єднувальні функції і т.п.
Зважаючи на вказане, експерт дійшов висновку, що бантик, який використовується як елемент декору на нижній білизні відноситься до коду 6217 10 00 00 УКТЗЕД: Інші готові додаткові речі до одягу; частини одягу або додаткових речей до одягу, крім виробів товарної позиції 6212: 6217 10 00 00 - додаткові речі до одягу; а також те, що призначення виробу без використання даного елементу декору, а саме бантика, не зміниться.
Зроблені експертом висновки, відповідають тим, які раніше були викладені у висновку Волинської торгово-промислової палати №В-1030 від 06.08.2025 (т.1, а.с. 97-157), який надавався митному органу при декларуванні товару згідно із МД №25UA205140048963U6 від 06.08.2025.
Суд зауважує, що висновок експерта не може слугувати безумовною підставою для віднесення спірного товару до коду УКТЗЕД - 6217100000, оскільки в силу норм частини восьмої статті 69 МК України він носить виключно інформаційний або довідковий характер.
Згідно із нормою статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 КАС України.
Поряд із цим суд бере до уваги наведені у позовній заяві доводи про те, що правильність класифікації товару за кодом УКТЗЕД 6217100000 підтверджується специфікаціями виробника, в яких відповідний виріб віднесено до цієї товарної підкатегорії. Крім того, зазначена класифікація узгоджується з митними деклараціями країни відправлення, у яких митний орган держави експорту також класифікував цей товар за товарною позицією 6217100000.
За таких обставин суд дійшов висновку, що спірний товар за своїми об`єктивними характеристиками та функціональним призначенням відповідає товарній підпозиції 6217 10 00 00 - додаткові речі до одягу.
Суд також враховує, що у спірних правовідносинах правильність класифікації товару безпосередньо впливає на обсяг податкових зобов`язань позивача, а тому рішення контролюючого органу має ґрунтуватися на чітких, однозначних та належно підтверджених висновках.
У разі, якщо за результатами дослідження наданих доказів не вбачається можливим встановити беззаперечну перевагу однієї з можливих класифікацій, а обставини справи допускають альтернативне тлумачення об`єктивних характеристик товару, негативні наслідки такої невизначеності не можуть покладатися на платника податків.
За таких умов сумніви щодо правильності висновків контролюючого органу підлягають тлумаченню на користь особи, права якої обмежуються прийнятим рішенням.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що викладені в пункті 3.4.1 акту документальної планової виїзної перевірки від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 твердження митниці щодо необхідності класифікації товару «додаткові речі до одягу – бантики для жіночої білизни …» за кодом УКТЗЕД 6217 90 00 00 є помилковими, належним чином не обґрунтованими та не підтверджені допустимими доказами, а відтак не можуть бути покладені в основу висновків про порушення позивачем вимог митного законодавства та донарахування митних платежів.
Крім того, в пункті 3 акту перевірки від 29.12.2025 №163/25/7.3-19/17/38181266 зазначено, що під час проведеної перевірки встановлено наявність оригіналів документів про походження, які слугували підтвердженням преференційного походження товарів, крім сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801, що надавався до митного оформлення за МД від 13.09.2024 №24UA205140058127U6. За митною декларацією №24UA205140058127U6 від 13.09.2024 ТзОВ «Жасмін Лінжері» здійснено митне оформлення товару «Чашки формовані для корсетних виробів, в розрізі артикулів…» за кодом 6212900000 УКТЗЕД, фактурною вартість - 27 859 EUR та митною вартістю – 1 274 296,21 грн., країна походження товару – ЄС, експортер - MUEHLMEIER BODYSHAPING GmbH (Німеччина). Під час митного оформлення товару «Чашки формовані для корсетних виробів, в розрізі артикулів…» застосовано преференційний режим вільної торгівлі, код пільги – «410». 
За результатами перевірки електронних копій документів, які надавались за МД від 13.09.2024 №24UA205140058127U6 встановлено, що для підтвердження преференційного походження товару до митного оформлення надавався сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801, який не засвідчений митними органами країни експорту (Німеччина). В графі 11 сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 відсутній відбиток печатки посадової особи митниці.
У ході перевірки ТзОВ «Жасмін Лінжері», листом від 10.11.2025 №565 повідомлено про втрату оригіналу сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 та замість втраченого оригіналу надано дублікат сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2025 №А954967, де в графі 7 міститься запис на англійській мові «DUPLICATE» та в графі 11 не чітко, з виправленням, зазначено дату видачі оригінального сертифікату «06.09.2024».
Враховуючи вимоги статті 18 та 23 Доповнення I термін дії дубліката сертифіката з перевезення товарів EUR.1 від 05.11.2025 №А954967 закінчився 06.01.2025. Преференційний режим вільної торгівлі до товару на підставі наданого дублікату сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2025 №А954967 не може бути застосований.
За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, відповідно до частини дванадцятої статті 354 МК України під час перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та підстав для звільнення від оподаткування встановлено факти неправомірного застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товарів оформлених ТзОВ «Жасмін Лінжері» за МД згідно Додатку 7 у розумінні Доповнення І до Конвенції в рамках Угоди, Угоди про вільну торгівлю між Україною та ЄС. Встановлені порушення призвели до заниження ТзОВ «Жасмін Лінжері» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за МД згідно Додатку 7 на загальну суму 99 395,10 грн, у тому числі: ввізне мито – на суму 82829,25 грн та податок на додану вартість – на суму 16565,85 грн.
Щодо встановлених митницею під час перевірки порушень у частині неправомірного застосування позивачем преференційного режиму вільної торгівлі на підставі сертифіката з перевезення товару EUR.1 суд зазначає таке.
Законом України від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014, яка набрала чинності з 01.01.2016 та згідно зі статтею 29(1) глави 1 розділу IV якої кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1-А до Угоди.
Як обумовлено статтею 26 глави 1 розділу ІV Угоди про асоціацію, її положення застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї глави походження означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди (Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва) (далі - Протокол I до Угоди).
Відповідно до Угоди про асоціацію до товарів, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу застосовується режим вільної торгівлі (код тарифної пільги (тарифної преференції) 410).
Законом України від 08.11.2017 №2187-VIII Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 01.02.2018.
21.11.2018 Підкомітетом України ЄС з питань митного співробітництва прийнято Рішення №1/2018 (далі - Рішення) про заміну Протоколу 1 (чинне з 01.01.2019). Відповідно до статті 1 Рішення Протокол 1 до Угоди замінюється текстом, викладеним у додатку до цього Рішення, зокрема з урахуванням статті 1 цього додатку у торгівлі з Євросоюзом застосовуються правила походження Конвенції, викладені у Доповненні I та у відповідних положеннях Доповнення II до Конвенції.
Надалі Рішенням спільного комітету Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 07.12.2023 №1/2023 внесено зміни до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а Рішенням від 12.12.2023 №2/2024 внесено зміни до Рішення №1/2023 та доповнено Доповнення І до Конвенції статтею 42 Перехідні положення, якою встановлено перехідний період з 01.01.2025 по 01.01.2026 з метою поетапного впровадження оновлених правил визначення походження товарів. Вказані Рішення ратифіковано Законом України від 17.12.2024 №4148-IX та Законом України від 01.01.2025 №4414-IX відповідно.
Отже, заявлення преференційного режиму до товарів, оформлених позивачем, здійснювалось відповідно до Доповнення I до Конвенції в редакції, яка діяла до 01.01.2025.
Статтею 2 Доповнення І до Конвенції визначено, що з метою імплементації відповідної Угоди наступні продукти вважаються такими, що вироблені в Договірній Стороні при експорті в іншу Договірну Сторону: (a) товари цілком вироблені в певній країні відповідно до Статті 4; (b) товари, отримані в Договірній Стороні, включаючи товари, які не були повністю там вироблені, за умови, що ці матеріали пройшли достатню обробку та переробку в цих Договірних Сторонах відповідно до Статті 5;(c) майно, що виробляється в Європейському Економічному Просторі (ЄЕП) в рамках значення Протоколу 4 до Угоди про Європейський економічний простір. Такі товари повинні розглядатися, як вироблені в Європейському Союзі, Ісландії, Ліхтенштейні1 чи Норвегії (сторони ЄЕП), при експорті відповідно з Європейського Союзу, Ісландії, Ліхтенштейну чи Норвегії до договірної країни, крім учасників ЄЕП.
Частиною першою статті 15 Доповнення І до Конвенції встановлено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься "декларацією походження" або "декларацією походження EUR-MED"), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.
Згідно з статті 16 Доповнення І до Конвенції, сертифікат з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD, а також бланк заявки, зразок якої наведений у Додатку III а і Ь. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту. Якщо ці бланки заповнюються від руки, вони повинні заповнюватися ручкою друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього графі, не залишаючи вільних рядків. Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR. 1, або EUR-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.
Відповідно до статті 18 Доповнення І до Конвенції, у випадку викрадення, втрати чи знищення сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD експортер може подати до митних органів, що видали цей сертифікат, заяву про видачу дубліката, складеного на основі експортних документів, що наявні в них.
Дублікат, виданий у такий спосіб, повинен мати наступний напис англійською мовою: «DUPLICATE». Напис, зазначений у пункті 2 цієї Статті, має бути вставлений у графу 7 дубліката сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD.
Такий дублікат, що має містити дату видачі оригінального сертифіката з перевезення товару EUR. 1 або EUR-МЕD, вважатиметься дійсним з цієї дати.
Згідно з статтею 23 Доповнення до Конвенції, підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.
Зі змісту вказаних норм Конвенції випливає, що сертифікат з перевезення товару EUR. 1 є документом, який підтверджує походження товару, є підставою для застосування преференції зі сплати митних платежів та діє протягом чотирьох місяців з дати видачі. Належним чином оформлений дублікат сертифікату з перевезення товару EUR. 1 має силу оригіналу та може застосовуватись замість оригінального сертифікату перевезення товару EUR. 1.
Статтями 31, 32 Доповнення І до Конвенції передбачено процедуру здійснення перевірки достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що в них міститься.
Відповідно до положень зазначених статей подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Регіональної конвенції.
Таким чином, Конвенція надає уповноваженим органам право здійснювати перевірки підтверджень походження товарів після закінчення їх митного оформлення у країні імпорту як за наявності обґрунтованих сумнівів, так і вибірково.
Відповідно до частини третьою статті 345 МК України митні органи мають право проводити документальні виїзні (планові або позапланові) та документальні невиїзні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, зокрема щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита.
З обставин спірних правовідносин у цій справі суд встановив, що відповідач за результатами планової документальної перевірки не взяв до уваги наданий позивачем дублікат EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2025 №А954967 та дійшов висновку про безпідставне застосування позивачем преференційних ставок митних платежів. При цьому, підставою неврахування цього сертифіката з перевезення товару в акті перевірки вказано те, що строк дії його закінчився 06.01.2025.
Так, позивачем за митною декларацією №24UA205140058127U6 від 13.09.2024 ТзОВ «Жасмін Лінжері» здійснено митне оформлення товару «Чашки формовані для корсетних виробів, в розрізі артикулів…» за кодом 6212900000 УКТЗЕД, фактурною вартість - 27 859 EUR та митною вартістю – 1 274 296,21 грн., країна походження товару – ЄС, експортер - MUEHLMEIER BODYSHAPING GmbH (Німеччина). 
Під час митного оформлення товару «Чашки формовані для корсетних виробів, в розрізі артикулів…» застосовано преференційний режим вільної торгівлі, код пільги – «410» на підставі сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801.
Водночас, відповідач зазначає, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 не засвідчений митними органами країни експорту (Німеччина), зокрема в графі 11 сертифікату відсутній відбиток печатки посадової особи митниці.
З цього приводу суд зазначає, що наведені доводи відповідача не можуть бути підставою для невизнання сертифіката EUR.1 та відмови у застосуванні преференційного режиму оподаткування. Так, під час проведення документальної перевірки та складання акта перевірки відповідач не ставив під сумнів автентичність сертифіката EUR.1 від 06.09.2024 №L945801, а підставою для його неврахування зазначив виключно закінчення строку дії такого документа. 
Крім того, суд враховує, що зазначений сертифікат був прийнятий митним органом під час митного оформлення товару за митною декларацією №24UA205140058127U6 від 13.09.2024, на підставі чого до товару було застосовано преференційний режим вільної торгівлі за кодом пільги «410». При цьому відповідачем не надано жодних доказів того, що сертифікат EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 не видавався компетентним органом Федеративної Республіки Німеччина або містить недостовірні відомості щодо походження товару. 
Суд також зазначає, що у разі виникнення обґрунтованих сумнівів щодо достовірності сертифіката про походження товару митний орган не позбавлений права звернутися до компетентних органів країни експорту з метою проведення перевірки його автентичності. Однак матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем таких заходів, як і доказів отримання від компетентних органів Німеччини інформації про недійсність сертифіката EUR.1 від 06.09.2024 №L945801.
За наведених обставин сама по собі відсутність відбитка печатки у графі 11 сертифіката EUR.1, за відсутності належних та допустимих доказів його недійсності або невидачі компетентним органом країни експорту, не спростовує походження товару та не може бути достатньою підставою для висновку про безпідставне застосування позивачем тарифних преференцій.
Суд також враховує, що ТзОВ «Жасмін Лінжері», листом від 10.11.2025 №565 повідомлено про втрату оригіналу сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 та замість втраченого оригіналу надано дублікат сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 05.11.2025 №А954967, де в графі 7 міститься запис на англійській мові «DUPLICATE» та в графі 11 зазначено дату видачі оригінального сертифікату «06.09.2024» та наявний відбиток печатки митниці (т.1, а. с. 95-96).
З урахуванням наведеного суд зазначає, що станом на 13.09.2024 сертифікат з перевезення товару EUR.1 06.09.2024 №L945801 був дійсним та досліджувався митним органом під час митного оформлення товару за митною декларацією №24UA20205140058127U6. В матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази, які б свідчили про безпідставність чи протиправність видачі вказаного сертифіката уповноваженими органами країни-експортера (Німеччина). Більше того, відповідачем не надано доказів ініціювання процедури подальшої верифікації (перевірки) цього документа у порядку, передбаченому статтями 31, 32 Доповнення І до Регіональної конвенції, як і не надано результатів такої перевірки щодо спростування преференційного статусу товару або автентичності самого сертифіката. Тому, такий сертифікат з перевезення товару є належним доказом на підтвердження походження товару та міг бути підставою для застосування преференційних ставок митних платежів. Оскільки виданий митними органами Німеччини сертифікат EUR.1 № А370968 є легітимним документом міжнародного зразка, а його дійсність та правомірність не спростована у встановленому законом порядку, він є належним, достатнім та беззаперечним доказом на підтвердження європейського походження імпортованого товару, а отже законною підставою для повного застосування позивачем преференційних ставок митних платежів (код пільги «410»).»
При цьому, сертифікат перевезення товару EUR.1 від 05.11.2025 №А954967 оформлений належним чином, підтверджує його видачу в якості дублікату взамін оригінального сертифіката перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801 та відповідно до норм Конвенції підтверджує походження товару на рівні з оригіналом. Доказів на спростування такого висновку відповідачем суду не надано.
Суд не бере до уваги доводів відповідача про завершення 06.01.2025 строку дії дубліката сертифіката перевезення товару EUR.1 від 06.09.2024 №L945801, як на підставу для неврахування такого, оскільки митне оформлення імпортованого позивачем за митною декларацією №24UA20205140058127U6 товару проведено 13.09.2024 (тобто в межах передбаченого статтею 23 Конвенції 4-місячного строку дії), право на преференцію було заявлено вчасно.).
Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів безпідставності застосування позивачем під час митного оформлення товару за митною декларацією №24UA20205140058127U6 від 13.09.2024 преференції за кодом «410» без сплати митних платежів.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому, беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Волинської митниці від 22.01.2026 №UA205000202632 в частині, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозиться на територію України суб`єктами господарювання» в розмірі 798609,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 139045,34 грн та від 22.01.2026 №UA205000202632 в частині, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» в розмірі 160826,80 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 40206,74 грн.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 14584,12 грн, що був сплачений платіжною інструкцією від 04.02.2026 №70690466.
Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах № 640/3098/20 та № 160/6762/21 відповідно, від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.
У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа № 815/1479/18), від 15.07.2020 (справа № 640/10548/19), від 21.01.2021 (справа № 280/2635/20), від 03.08.2022 (справа № 280/4264/21).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги від 30.01.2026 №30/01/26-2, укладений із адвокатським об`єднанням «Преміум Сервіс» (т.2, а. с.69-71), рахунок-фактуру від 03.02.2026 №03/02/26-1 (т.2, а. с. 72), платіжну інструкцію від 04.02.2026 №70690465 (т.2, а.с. 73) та акт приймання передачі наданих послуг від 04.02.2026 до вказаного договору (т.2, а. с. 74).
Згідно із пунктом 1.1 договору про надання правничої допомоги від 30.01.2026 №30/01/26-2 клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у справі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2026 №UA205000202631 та № UA205000202632, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Нормами пункту 4.1. договору визначено, що розмір винагороди адвокатського об`єднання становить 20000,00 грн.
У постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №910/12155/22 зазначено, що у випадку встановлення фіксованого розміру гонорару фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Позаяк розмір гонорару адвоката встановлений договором у фіксованому розмірі, отже є визначеним, та не потребує детального опису робіт, визначеного частиною четвертою статті 134 КАС України.
Як передбачено пунктом 4.2 договору про надання правничої допомоги від 30.01.2026 №30/01/26-2 розрахунки за виконану роботу здійснюються клієнтом у безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок адвокатського об`єднання протягом трьох робочих днів з дня підписання між сторонами акту прийому – передачі виконаних робіт (наданих послуг).
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2026 адвокатське об`єднання надало, а ТОВ «Жасмін Лінжері» прийняло наступні роботи/послуги: надання правових консультацій та роз`яснень про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2026 №UA205000202631 та № UA205000202632 - 5000,00 грн (2 год); складання позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2026 №UA205000202631 та № UA205000202632 на загальну суму 972274,94 грн - 15000,00 грн (6,0 год). Загальна вартість 20000,00 грн (т.2, а.с.74).
Згідно із платіжною інструкцією від 04.02.2026 №70690465 позивач сплатив на користь адвокатського об`єднання 10000 грн за надання правової допомоги (т.2, а.с.73).
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, зокрема, відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, спірні правовідносини регулюється нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування, є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.
Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, а також заперечення відповідача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі, до 10000,00 грн, відтак решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.
Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в загальному розмірі 24584,12 грн, в тому числі судовий збір в сумі 14584,12 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Волинської митниці від 22.01.2026 №UA205000202632 в частині, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозиться на територію України суб`єктами господарювання» в розмірі 798609,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 139045,34 грн та від 22.01.2026 №UA205000202632 в частині, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» в розмірі 160826,80 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 40206,74 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жасмін Лінжері» судовий збір у сумі 14584,12 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири грн 12 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Жасмін Лінжері» (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Тараса Бульби-Боровця, будинок 15, код ЄДРПОУ 38181266).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385). 

Суддя О. О. Андрусенко