Справа № 766/4915/24
н/п 2/766/1092/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
02.06.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.
за участі секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Херсонської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ :
Позивач у квітні 2024 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до відповідача, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04.04.2014 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 15. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син – ОСОБА_3 . У березні 2016 року позивач разом із дитиною припинила спільне проживання з відповідачем та переїхала до м. Херсона. Рішенням Херсонського міського суду шлюб між сторонами було розірвано, а з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, які сплачувалися своєчасно, а після початку повномасштабного вторгнення рф передавалися через знайомого відповідача.
Позивач зазначила, що після переїзду до м. Херсона відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків: не цікавився життям, здоров`ям, навчанням та розвитком сина, не спілкувався з ним, не брав участі у його вихованні та жодного разу не відвідав дитину, хоча мав таку можливість. Усі питання щодо утримання, виховання, навчання, лікування та розвитку ОСОБА_4 вирішувалися виключно позивачем. Син постійно проживає разом із нею, а на даний час – у сім`ї позивача та її чоловіка ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Для дитини створені належні умови проживання: він має окрему кімнату, забезпечений усім необхідним для навчання, одягом, взуттям, іграшками та іншими речами відповідно до свого віку і потреб.
У зв`язку із вищевикладеним позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний термін на усунення вказаних в ухвалі недоліків.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2024 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2025 року задоволено клопотання представника позивача про залучення у справі третьої особи, зміну назви третьої особи та витребування доказів. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
29.07.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області на виконання ухвали від 28.01.2025 року надійшов висновок виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради – органу опіки та піклування Центрального району м. Херсона про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради № 180 від 11.07.2025 року.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2026 року повернуто до розгляду справи у підготовчому провадженні та замінено третю сторону.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що адресою реєстрації відповідача є: АДРЕСА_2 . До того ж, зі змісту ухвали від 29.12.2025 року Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10632/25 встановлено, що відповідач є особою, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 7 ст. 111-1 КК України, а також переховується від слідства на тимчасово окупованій території Херсонської області. У цьому зв`язку виклик відповідача до суду здійснювався шляхом неодноразового опублікування судових повісток про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Представники третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, надала суду висновки про доцільність/недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст.280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Судом встановлено та матеріалами цивільної справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що 20.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Каланчацького районного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Батьками зазначено: Батько ОСОБА_2 ; Мати ОСОБА_6 .
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2016 року по справі № 766/1923-16-ц позов розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.04.2014 року у відділі державної РАЦС Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 15.
08.11.2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено шлюб, про що Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис № 380, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « ОСОБА_8 », дружини « ОСОБА_8 ».
09.08.2023 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 144, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « ОСОБА_11 », дружини « ОСОБА_11 ».
Згідно Довідки № 6, виданої 05.04.2025 року ОСББ «Миру 26 Херсон», ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , не проживає. Власницею квартири за вказаною адресою є ОСОБА_12 , яка на момент надання довідки перебувала за межами держави, зв`язок з нею відсутній.
Згідно Довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1481644-2023 від 25.09.2023 року, адресою проживання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 07.03.2018 року є: АДРЕСА_4 .
Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання № 16-14-1827 від 07.03.2018 року, адресою проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.03.2018 року є: АДРЕСА_4 .
Згідно Довідки № 1 про склад родини, виданої головою органу самоорганізації населення квартального комітету, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали за адресою: АДРЕСА_5 в період з 01.04.2016 року по 16.01.2022 року.
Відповідно до Довідки № 07-17/91 від 11.03.2024 року, виданої Херсонською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 50 імені Романа Набєгова Херсонської міської ради, ОСОБА_3 , 2015 року народження, дійсно навчається в 3-А класі зазначеного навчального закладу. Протягом навчання вирішенням шкільних і матеріальних питань, спілкуванням з педагогами та відвідуванням батьківських зборів займалася мати ОСОБА_1 . Батько, ОСОБА_2 , не бере участі в загальношкільних і класних заходах та не цікавиться навчанням сина протягом всього навчального періоду. Довідку видано на підставі інформації класного керівника 3-А класу ОСОБА_14 про участь батька у шкільному житті дитини.
Зі змісту Довідки індивідуальної психологічної діагностики та консультації ОСОБА_3 № 07-17/124 від 28.03.2024 року, виданої Херсонською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 50 імені Романа Набєгова Херсонської міської ради, вбачається, що дитина почуває себе рівноправним членом своєї родини, має гарні відносини з вітчимом (в ході розмови називає його батьком), свого рідного батька ніколи не бачив, не знає як він виглядає. З матір`ю має теплі та досить відкриті стосунки, намагається їй в усьому допомагати.
Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» Херсонської міської ради від 15.03.2024 року за вих. № 51/04/1-17, законним представником пацієнтка ОСОБА_3 є ОСОБА_10 . З моменту підписання 08.08.2023 року декларації пацієнт звертався амбулаторно в супроводі ОСОБА_10 три рази. Інші звернення відбувались законним представником за допомогою засобів телефонного зв`язку. Інші особи за інформацією щодо стану здоров`я дитини до лікаря-педіатр дитячої поліклініки № 1 КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» не звертались.
Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного 23.04.2025 року фахівцями служби у справах дітей Центральної районної у м. Херсоні ради, за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мати); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син); ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (чоловік); ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька). Для виховання та розвитку дитини створено наступні умови: у дитини є окрема кімната, де є місце для сну, стіл, комп`ютер, одяг та взуття за сезоном; стосунки у родині доброзичливі.
Відповідно до Висновку виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради – органу опіки та піклування Центрального району м. Херсона про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Центральної районної у м. Херсоні ради № 180 від 11.07.2025 року, в інтересах дитини орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільним.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини).
Ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини).
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини).
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психічний стан дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно власної дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.
Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 . Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу сторін дитина постійно проживає разом із матір`ю, яка самостійно забезпечує її виховання, навчання, медичне обслуговування та належні умови для розвитку. При цьому відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, здоров`ям та успіхами у навчанні, не підтримує з ним особистих стосунків та фактично самоусунувся від виконання батьківських функцій. Зокрема, згідно з довідкою навчального закладу, протягом усього періоду навчання дитини усі питання, пов`язані з освітнім процесом, вирішувала виключно мати, тоді як батько не відвідував батьківські збори, не брав участі у шкільних заходах та не цікавився навчанням сина. Також матеріалами справи підтверджено, що всі питання щодо медичного обслуговування дитини вирішувала виключно мати, а відповідач до медичного закладу з питань здоров`я сина не звертався.
Суд також бере до уваги висновок психологічної діагностики, відповідно до якого дитина має міцний емоційний зв`язок із матір`ю та її чоловіком, якого сприймає як батька, тоді як рідного батька ніколи не бачила та не знає. Водночас встановлено, що дитина проживає у належних побутових умовах, забезпечена окремою кімнатою, необхідними речами для навчання та розвитку, оточена турботою і належним сімейним піклуванням. Крім того, орган опіки та піклування за результатами проведеної перевірки дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина. 
Враховуючи наведені обставини, тривале та свідоме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, відсутність будь-якої участі у вихованні та розвитку дитини, а також необхідність забезпечення найкращих інтересів малолітнього, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 164, 166,168, 180-182 Сімейного Кодексу України ст. ст.12,19, 79-81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280-285, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Херсонської міської ради про позбавлення батьківських прав – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України - батьківських прав, щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Роз`яснити, що батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Найменування сторін :
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 . РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_7 . РНОКП: невідомий.

Повний текст рішення складено 02.06.2026 року

Суддя	Я. В. Шестакова