Дата документу 28.04.2026 Справа № 317/5101/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 317/5101/23
Провадження №22-ц/807/829/26
Головуючий в 1-й інстанції – Сакоян Д.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,	
секретар	Волчанова І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Железняка Віктора Кузьмича на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 лютого 2024 року, постановлену у м. Запоріжжі про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту та визначення права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

З вересня 2023 року у провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позивач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 01.01.2024 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)).

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 лютого 2024 року, закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Железняка Віктора Кузьмича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі помилково вважав, що спірні правовідносини не передбачають правонаступництва. Предметом позову у справі є право власності на нерухоме майно, яке може в подальшому спадкуватися, зокрема спадкоємцем позивача – скаржником ОСОБА_1 . 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов у даній справі пов`язаний з особистими правами самого позивача ОСОБА_2 , оскільки він звертався до суду з вимогами про встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем та визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом. Виходячи з викладеного, враховуючи предмет спору, а також те, що вимоги нерозривно пов`язані з особою померлого, спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Колегія суддів вважає вказані висновки необґрунтованими з огляду на таке.

За приписом ст.255 ч.1 п.7 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. 

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218,1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

При визначенні обсягу спадщини слід виходити з презумпції того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець, у зв`язку з відкриттям спадщини, переходять до його спадкоємців. Але, передусім закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права, оскільки вони не пов`язані з майновими відносинами.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Предметом спору є визнання права власності в порядку спадкування за заповітом шляхом встановлення певного юридичного факту, тобто вказані правовідносини нерозривно пов`язані з правом власності, а відповідно майновим правом, в зв`язку з чим дані спірні правовідносини допускають правонаступництво. 

Відповідно до ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.1,3 ч.1 ст.251 цього Кодексу до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.

У такому випадку, суду необхідно було зупинити провадження у справі, встановити наявність або відсутність спадкоємців померлого ОСОБА_2 і в разі їх наявності вирішити питання про їх залучення до участі у справі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, не вирішив питання про залучення до участі у справі правонаступників та необґрунтовано закрив провадження у справі. 

З огляду на викладене наявні правові підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Железняка Віктора Кузьмича задовольнити. 

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 22 лютого 2024 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 квітня 2026 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: І.В. Кочеткова

Г.С. Подліянова