Справа № 573/479/26
Номер провадження 2/573/400/26

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
22 травня 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Терещенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Основний зміст позову. 
11.03.2026 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому вказує, що 28.03.2024 між ТОВ «Мілоан» і відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит № 5397514, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених умовами договору. 29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 17775 грн, з яких: 5000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 11925 грн – прострочена заборгованість за відсотками, 850 грн – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства вказану суму, а також – судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 23.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано у АТ «ПриватБанк» відомості про належність платіжної картки відповідачці та зарахування на неї кредитних коштів.
Основний зміст відзиву на позовну заяву.
07.04.2026 представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Дереза М.Е. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позивач не надав допустимих доказів перерахування грошових коштів за кредитним договором відповідачці. Також розрахунок заборгованості позивача не є документом первинного бухгалтерського обліку, а отже й доказом існування заборгованості. Вимога про стягнення комісії за надання кредиту є безпідставною та суперечить приписам законодавства, а саме ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки дія з надання кредиту є основним і невід`ємним обов`язком кредитора вона не може розцінюватися як додаткова платна послуга для споживача. Встановлення такої комісії фактично є способом отримання кредитором прихованого додаткового прибутку за виконання своєї професійної діяльності, що вчиняється виключно в інтересах фінансової установи. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору, що передбачають оплату послуг, які фактично не надаються, визнаються несправедливими, оскільки вони створюють істотний дисбаланс прав на шкоду споживачу. З огляду на те, що позивач не надав доказів надання будь-якої окремої фінансової послуги, за яку могла б бути нарахована вказана сума, вимога про стягнення 850 грн комісії є незаконною та не підлягає задоволенню. Також умови кредитного договору в частині встановлення плати за користування кредитом є очевидно несправедливими та дискримінаційними. Реальна річна процентна ставка за договором становить 8119,00 %, що в тисячі разів перевищує облікову ставку Національного банку України та будь-які розумні межі прибутку у фінансовому секторі. Згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Нарахування Позивачем відсотків у сумі 11925 грн на основну суму боргу в 5000 грн за короткий проміжок часу свідчить про порушення вказаних принципів. Така процентна ставка за своєю суттю має каральний характер, що є неприпустимим для цивільно-правових відносин, де відсотки мають виконувати функцію плати за ресурс, а не інструменту фінансового поневолення.
Крім того, адвокат відповідачки вказує на те, що вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн є абсолютно безпідставною, неспівмірною та такою, що свідчить про явне зловживання процесуальними правами. Сума адвокатських витрат фактично дорівнює сумі основної заборгованості, що само по собі порушує принцип розумності та балансу інтересів сторін. Дана справа є малозначною, типовою та не потребувала значних часових затрат чи проведення глибокого правового аналізу, оскільки позовна заява ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є шаблонним документом, який масово використовує позивач у судових спорах з ідентичним правовим обґрунтуванням, де змінюються лише анкетні дані відповідачів та суми нарахувань.
Посилаючись на викладене адвокат Дереза М.Е. просив відмовити у задоволенні вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Заяви, клопотання.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 2 зв.).
Відповідачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Дереза М.Е. у судове засідання також не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а. с. 32). У відзиві на позовну заяву адвокат Дереза М.Е. просив розглянути справу без їх участі (а. с. 24 зв.).
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом.
28.03.2024 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 5397514, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 5000 грн строком на 105 днів по 11.07.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом: у пільговий період з 28.03.2024 по 12.04.2024 (15 днів) у розмірі 2,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду, та в поточний період з 13.04.2024 по 11.07.2024 (90 днів) у розмірі 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, сплатою комісії за надання кредиту в сумі 850 грн, яка нараховується за ставкою 17% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а. с. 3-5, копії анкети заяви на кредит № 5397514, додатків № 1, 2, 3 до договору, довідки про ідентифікацію позичальника зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Як вбачається з п. 1.5 кредитного договору денна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає 2.43%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає 17775 грн. 
Відповідно до п. 2.1, 2.2.2 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки № НОМЕР_1 .
Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.
Підписанням вказаного договору ОСОБА_1 відповідно до п. 5.1 договору підтвердила, що до укладення договору ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією, передбаченою ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами (у т. ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 6.1, 6.2 договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору / електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери. На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору. Після укладення цей кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. 
Відповідно до п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни, передбачені пунктами 1.1-1.5 та 2.4 договору.
Згідно з п. 3.2.6 договору позикодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
У графі позичальник роздруківки вказаного договору клієнтом вказана ОСОБА_1 . У договорі зазначено, що він підписаний останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Як вбачається з копії довідки ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 підписала кредитний договір № 5397514 28.03.2024 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, який було направлено на мобільний номер, який позичальник зазначив у кредитному договорі (копія вказаної довідки зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Згідно з копією платіжного доручення № 126777528 від 28.03.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на картку № НОМЕР_2 *68 5000 грн. Вказана картка емітована АТ «ПриватБанк» на ім`я відповідачки, а зарахування коштів на неї підтверджується інформацією, наданою вказаним банком на виконання ухвали суду (а. с. 31, копія платіжного доручення зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (копія договору факторингу зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Відповідно до п. 6.2.3 зазначеного договору право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у день здійснення фінансування (оплати) на користь ТОВ «Мілоан» у повному обсязі в сумі, зазначеній у п. 7.1 цього договору, після чого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі реєстру боржників (додаток № 2) відповідно до п. 8.3.2. договору.
29.07.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату за договором відступлення прав вимоги (копія платіжної інструкції зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Цього ж дня між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» акт приймання-передачі реєстру боржників (копія акту зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі). 
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 у розмірі 17775 грн за кредитним договором № 5397514, з яких: 5000 грн – тіло кредиту, 11925 грн – заборгованість за відсотками, 850 грн – комісія (копія витягу зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості первинного кредитора ТОВ «Мілоан» та випискою з особового рахунку, наданої позивачем (а. с. 6, 7 зв., копія виписки з особового рахунку зберігається в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
26.02.2026 позивачем направлено відповідачу претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а. с. 7, копія претензії зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі).
Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема пунктом 5 Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частиною 5, 6, відповідно до яких максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки.
Також Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
-протягом перших 120 днів - 2,5%;
-протягом наступних 120 днів - 1,5%».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц зазначила, що принцип змагальності сторін забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №591/3068/18, від 29.06.2023 у справі №362/4345/21).
Висновки суду.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними.
При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки з вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».
Аналізуючи вище наведені норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між первинним кредитором і відповідачкою у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов та правил такого договору. 
Первинний кредитор виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредитні кошти ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором порушила, по теперішній час не сплатила заборгованість за кредитом. 
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Що стосується процентної ставки за використання кредитних коштів.
Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та обмежено максимальний розмір денної процентної ставки.
Враховуючи наданий Законом №3498-ІХ фінансовим установам перехідний період за договорами, укладеними протягом перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом перехідного періоду.
Відповідно до вказаних змін максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати:
- протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ – 2,5% (до 22.04.2024 включно);
- протягом наступних 120 днів – 1,5% (до 20.08.2024 включно);
- починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ – 1% (з 21.08.2024).
Кредитний договір між сторонами було укладено 28.03.2024 на строк до 11.07.2024, у договорі вони погодили, що протягом пільгового періоду, а саме з 28.03.2024 по 12.04.2024, проценти нараховуються за ставкою 2.10% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду, а з 13.07.2024 – за стандартною ставкою 2.30%. 
У пункті 2.2.2 кредитного договору сторони визначили, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.
Таким чином сторони кредитного договору чітко визначили строк пільгового періоду – 15 днів, дату його завершення – 12.04.2024, строк поточного періоду – 90 днів, дату його завершення – 11.07.2024. Період з дати видачі кредиту 28.03.2024 фактично включає 16 днів, але сторони кредитного договору визначили, що проценти нараховуються з наступного дня видачі кредиту та дату завершення їх нарахування за пільговою ставкою – 12.04.2024, таким чином пільговий період фактично складає 15 днів, на якій й було нараховано відсотки.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 кошти на виконання зобов`язань за договором не вносила. На спростування вказано відповідачем не було надано ніяких доказів.
Оскільки кредитний договір між первинним кредитором і відповідачем було укладено після набрання чинності змінами законодавства щодо обмеженням максимального розміру денної процентної ставки, тому розмір процентної ставки за періоди з 28.03.2024 по 12.04.2024, 13.04.2024 по 22.04.2024 та з 23.04.2024 по 11.07.2024 повинен складати 2.1%, 2.3% і 1.5% відповідно, що узгоджуватиметься з умовами договору та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», в редакції Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023.
З огляду на викладене, відсотки за користування кредитом за період з 29.03.2024 (з наступного дня за днем видачі кредиту) по 11.07.2024 становлять 8725 грн, а не 11925 грн, як обраховано позивачем, та розраховуються наступним чином:
за період з 29.03.2024 по 12.04.2024: 5000 грн х 2,10% х 15 днів = 1575 грн;
за період з 13.04.2024 по 22.04.2024: 5000 грн х 2,3% х 10 днів = 1150 грн;
за період з 23.04.2024 по 11.07.2024: 5000 грн х 1,5% х 80 днів = 6000 грн.
Що стосується вимоги про стягнення комісії за надання кредиту.
У справі, яка розглядається встановлено, що умовами пункту 1.5.1. кредитного до сукупної вартості кредиту включено комісію за надання кредиту в сумі 850 грн, яка нараховується за ставкою 17% від суми кредиту одноразово.
Аналіз пункту 1.5.1. указаного договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з наданням кредиту, які надаються позичальнику та за які кредитодавцем встановлена комісія у розмірі 17% від суми кредиту одноразово. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, не зазначено які саме послуги, пов`язані з наданням кредиту, виконує позивач за сплачену позичальником комісію. Умови пункту 1.5.1. договору не містять зобов`язання кредитора вчинити відповідну дію на користь позичальника внаслідок отримання комісії.
Надання кредиту є по суті основним обов`язком кредитодавця за умовами укладеного із споживачем договором, а не послугою, виконання якого не може здійснюватися за окрему плату.
Зважаючи на викладене, положення пункту 1.5.1 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Указаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09.10.2024 року у справі № 582/202/22.
Оскільки пункт 1.5.1. кредитного договору, яким установлений обов`язок позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 17% від суми кредиту одноразово є нікчемним, суд підставі ч. 5 ст. 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Зокрема, сума боргу підлягає зменшенню на суму комісії за надання кредиту у розмірі 850 грн.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 13725 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 5000 грн – тіло кредиту, 8725 грн – заборгованість за відсотками.
Судові витрати.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З огляду на матеріали справи, стороною позивача доведено, що витрати на правничу допомогу становлять 8000 грн (копії договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, акту № Д/17842 від 12.02.2026, детального опису наданих послуг до акту № Д/17842 зберігаються в електронному вигляді в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі ).
Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» були задоволені частково.
Як вбачається з п. 1, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Дереза М.Е. заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу фактично виконаної роботи адвокатом, стандартності складеного позову.
З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатами обсягом послуг, як це було передбачено договором, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з ОСОБА_1 становить надмірний тягар для останньої, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому дійшов висновку, що реальні витрати позивача на правничу допомогу становлять 3000 грн.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» пропорційно задоволеним вимогам (77,21%) слід стягнути 2316 грн 30 коп. витрат позивача на правничу допомогу (3000 х 77,21%), а також – 2055 грн 63 коп. судового збору (2662.40 х 77,21%), що разом становить 4371 грн 93 коп. судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 81, 141, 247, 265, 273, 274 ЦПК України,
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, копр. 28, код ЄДРПОУ 35234236) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 13725 (тринадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) грн заборгованості за договором про споживчий кредит № 5397514 від 28.03.2024 та 4371 (чотири тисячі триста сімдесят одну) грн 93 коп. судових витрат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 28.05.2026.

Суддя – 

Справа № 573/479/26
Номер провадження 2/573/400/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)
22 травня 2026 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Черкашиної М.С.,
з участю секретаря – Терещенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час, а тому суд вирішив проголосити його вступну та резолютивну частину.
Повний текст рішення буде виготовлений протягом п`яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України,
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, копр. 28, код ЄДРПОУ 35234236) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 13725 (тринадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) грн заборгованості за договором про споживчий кредит № 5397514 від 28.03.2024 та 4371 (чотири тисячі триста сімдесят одну) грн 93 коп. судових витрат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя –