Справа № 553/4667/25
Провадження № 2/545/878/26

З А О Ч Н Е
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2026 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Путрі О.Г.,
при секретарі Литвинову В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування вказав, що 13.05.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4647780 шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов договору, відповідачу було надано кредитні кошти у загальному розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки. 20.05.2024 сторони уклали додатковий договір до договору №4647780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого відповідач отримала додаткові кошти в розмірі 4500 грн.
24.01.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-02/25, відповідно до якого Позивач набув права вимоги за грошовими зобов`язаннями до Відповідача за кредитним договором №4647780.
Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, то у нього за договором №4647780 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 13.05.2024 та додатковим договором за вказаним договором №4647780 від 20.05.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 57 267,67 грн., з яких: 11 499,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 40017,68 грн. заборгованість за відсотками, пеня,штраф – 5750 грн.
Просили стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 57 267,67 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн.40 коп.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Путрі О.Г. від 02.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 31.03.2026 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно заяви прохав розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити.
Відповідач у судові засідання 27.02.2026 року, 31.03.2026 року, 30.04.2026 року, 15.06.2026 року не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації відповідача та за допомогою електронної підсистеми «Електронний суд» (а.с.112-114, а.с.118-120, зворот а.с.110, а.с.123). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано.
За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 4647780. (а.с.6-15).
Відповідно до умов вказаного договору сума кредиту становить 7000 грн. (п.п. 1.2 договору), що надається на строк 350 днів (п.п. 1.3 договору) із стандартною процентною ставкою 1,50% в день (п.п. 1.4.1 договору).
Відповідно до умов п.п. 2.1 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 .
Згідно п.п. 2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту за реквізитами згідно з п.2.1 Договору.
Відповідно до п.п. 9.7 Договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІКС товариства/зазначений в договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленим товариству повідомлення про прийняття і повному обсязі умов цього договору.
В подальшому 20.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було підписано додатковий договір до Договору № 4647780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2024 року. Відповідно до умов якого, сума кредиту яка надається згідно цього договору складає 4500 грн., строк кредиту залишився незмінним. Сума кредиту на дату укладення цього додаткового договору, з урахуванням платежів,здійснених клієнтом за договором,складає 11 500 грн. З врахуванням зміненої суми кредиту за договором, денна процентна ставка за договором у разі використання клієнтом права на знижену процентну ставку дорівнює 1,495 %. (а.с.17-18).
Такі ж умови кредитування викладені в паспортах споживчого кредиту підписаного відповідачем 13.05.2024 року, 20.05.2024 року. (а.с.20-21,23-25).
Перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується листом №21609-0403 від 04.03.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення». (а.с. 42,43).
Крім того, як вбачається з повідомлення АТ КБ «Приват Банк» від 12.02.2026 року №20.1.0.0.0/72622-БТ, на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . На вказану картку відповідача 13.05.2024 року були зараховані кошти в розмірі 7 000 грн., 20.05.2024 року кошти в розмірі 4500 грн. (а.с.107-108).
24.01.2025 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-02/25, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Свеа Фінанс», а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за договором №4647780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що підтверджується витягами з реєстру боржників.(а.с.44-51, а.с.58).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Лінеура Україна» (первісного кредитора) станом на 24.01.2025 відповідач має заборгованість за спірним договором №4647780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у розмірі 57 267,67 грн, яка складається з 11499,99 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 40017,68 грн заборгованість за відсотками, 5750 грн. –заборгованість за пенею, штрафом. Відсотки нараховані в межах строку дії договору. (а. с. 37-41).
Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором №4647780 про надання споживчого кредиту виконав, надавши відповідачу кредит. У порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24.01.2025 року складає 57 267,67 грн.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з приписами абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені та штрафу у розмірі 5750 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи зазначені положення закону, стягнення штрафу та пені у розмірі 5750 гривень за договором №4647780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2024 року та додатковим договором до вказаного договору від 20.05.2024 року, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4647780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.05.2024 року та додатковим договором до договору №4647780 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.05.2024 року в розмірі 51517,67 грн., з яких: 11 499,99 грн. – заборгованість за сумою кредиту, 40017,68 грн. – заборгованість по відсотках.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 57267,67 грн.
Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 51 517,67 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пропорційність задоволених вимог становить 90 % (51517,67 х 100:57267,67 = 90%).
Отже, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 2180,16 грн. судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогами (2422,40 х 90%:100 = 2180,16 грн.).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,280,352 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження юридичної особи: 04070, м.Київ, вул.Іллінська, буд.8) заборгованість за кредитним договором №4647780 від 13.05.2024 року в розмірі 51517,67 (п?ятдесят одна тисяча п?ятсот сімнадцять гривень шістдесят сім копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір в розмірі 2180,16 грн. ( дві тисячі сто вісімдесят гривень шістнадцять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:           О.Г.Путря